Провадження № 1-кп/947/1115/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000838 від 04.07.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерка, на утриманні перебуває брат інвалід 2 групи, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України.
Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або для укладання угод немає, відсутні підстави для внесення подання про визначення підсудності.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких є тяжким, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, наявні ризики передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 сприятиме виконанню обвинуваченою обов`язків передбачених ст. 42 КПК України. Також прокурор просив визначити розмір застави в межах передбачених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 208 000 гривень.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор, не доведені. Обвинувачена ОСОБА_6 за кожною вимогою з`являлася до слідчого та суду, маючі процесуальний статус свідка, ОСОБА_6 в квітні 2022 року виїхала за межі України. Потім 01.09.2022 року ОСОБА_6 добровільно приїхала в Україну, 02.09.2022 року слідчий суддя обрав відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обмеження якого ОСОБА_6 не порушує, вона здала свій закордонний паспорт, з`являється за першою вимогою, наміру переховуватися не має. Крім того прокурором не доведено належними доказами, яким саме чином ОСОБА_6 буде перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення.
Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
Дане кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м. Одеси, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. За вказаних обставин є достатньо підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособово.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, заперечення захисника, вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Суд погоджується з прокурором щодо існуванням ризику можливого переховування обвинуваченої від суду, але цей ризик є мінімізованим з даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 ..
В даному випадку, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ, яким визначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 має постійне місце проживання в місті Одесі, на її утриманні перебуває брат, інвалід 2 ої групи, вона пенсіонерка, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, самостійно та добровільно 01.09.2022 року ОСОБА_6 повернулася на территорію України, протягом дії попереднього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обраного слідчим суддею 02.09.2022 року, обмеження покладені на неї не порушувала. Крім того, на виконання покладених на неї обов`язків, обвинувачена ОСОБА_6 19.09.2022 року здала свій закордонний паспорта до ГУ ДМС в Одеській області. Зазначені обставини більш ніж достатньо вказують на існування у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних зв`язків з державою, які зможуть стримувати останню від намагання переховуватись від суду.
Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 недостатньо для вирішення питання на користь обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки таке буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.
Враховуючі вищезазначене, суд не знаходить підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та вважає, що на момент розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 які вказують на існування міцних важелів соціального стримування останньої, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд на стадії судового розгляду, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби з застосуванням електронного засобу контролю. Такий запобіжний захід, на думку суду, буде цілком співрозмірним злочинам, які інкримінуються обвинуваченій та даним про її особу, та зможе забезпечити виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на неї наступні обов`язки: знаходитись з 22.00 до 06.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками по справі, носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178,181184,194,196,197,314-317,369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВ И В:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000838 від 04.07.2022 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.2 ст.197-1, ч.2 ст.209 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.09.2022 року о 15:00 годині.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
У судове засідання викликати учасників судового провадження.
Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, залишити без задоволення.
Обрати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 22.11.2022 року, та покласти на неї відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись з 22.00 до 06.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками по справі,носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_6 покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинувачених на облік, про що повідомити суд.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1