Справа №479/310/22
Провадження №1-кп/479/58/22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
06 вересня 2022 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смтКриве Озеро, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000028 від 10 лютого 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Мечетня Кривоозерського району Миколаївської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року за ч.3 ст.185, ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2010 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 02 липня 2018 року звільнений з ДУ "Казанківська виправна колонія №93" від відбування покарання умовно - достроково на 8 місяців 10 днів, на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2018 року,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, однак, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи не погашену та не зняту в встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. 08 лютого 2022 року, близько 11.00 год., обвинувачений прибув до місця проживання ОСОБА_5 , де в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме металопластикової труби Pexal-PL 16x2.0 мм., довжиною 40 метрів, з підсобного приміщення, розташованого на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_3 проник на територію вказаного домогосподарства, де впевнившись, що його дії залишаться не поміченими, підійшов до підсобного приміщення, вхід до якого був у зачиненому стані та за допомогою фізичної сили пошкодив дерев`яну фанеру стіни. Після чого через утворений отвір незаконно проник в середину вказаного приміщення. Перебуваючи в середині підсобного приміщення, ОСОБА_3 виявив та повторно таємно викрав металопластикову трубу Pexal-PL 16x2.0 мм., довжиною 40 метрів. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився на свій власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 880 грн..

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілу, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин після засудження його вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки в кримінально-виконавчій установі, невідбута частина покарання за яким становить 08 міс 10 днів, тому суд вважає за необхідне на підставі ст.71 КК України призначити обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі з відбуванням його у кримінально-виконавчій установі.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000028 відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6 (шість)місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року, остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2(два) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_3 знаходиться під вартою, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком законної сили судом не обирається.

Речові докази: металопластикової труби Pexal-PL 16x2.0 мм., довжиною 40 метрів, які передані потерпілій ОСОБА_5 - залишити за належністю потерпілій; - гіпсовий зліпок з двома фрагментами відбитку низу підошви, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: