ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3364/22 Номер провадження 11-кп/814/1467/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002585 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 червня 2022 року ,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому,
обвинуваченому за ч. 1 ст. 121 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 серпня 2022 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 30 грудня 2021 року близько 02 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: буд. 8, вул. Познанська, м. Харків, предметом схожим за зовнішніми ознаками на дерев`яну палицю у формі бити наніс більше 20 ударів потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легкі та тяжкі тілесні ушкодження.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також суд врахував особу обвинуваченого: не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи та постійного доходу та відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України вирішив не визначати заставу.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Свої вимоги мотивує тим, що наведені у клопотання прокурора ризики не підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, оскільки свідки та потерпілі уже допитані. Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, а саме, матір пенсійного віку, бабусю, яка є інвалідом 2 групи і потребує нагляду.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Аеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0002585 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, суд взяв до уваги дані про особу обвинуваченого: не працює, не має міцних соціальних зв`язків, та правильно зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Наведені захисником доводи про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, матері пенсійного віку, бабусі, яка є інвалідом 2 групи і потребує постійного нагляду, не свідчать про зменшення ризиків, на які посилається суд першої інстанції.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4