Справа № 367/3450/22
Провадження по справі № 1-кп/367/630/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000269 від 05 липня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Гостомель, Київської області, громадянки України, українки, не працюючої, має двох малолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03 липня 2022 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи їх настання, діючи умисно, перешкоджаючи ОСОБА_5 зачинити вхідні двері до квартири, стоячи обличчям до останнього, вкусила його за ліву руку, а саме у ділянці плеча. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді укушеної рваної рани, яка згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на термін більше шести, але менше двадцять одного дня.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 125 КК України, вину свою визнала, у скоєному розкаялася, пояснила, що 03 липня 2022 року вона в ході словесної сварки із потерпілим вкусила його за руку. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що 03 липня 2022 року в нього вдома святкувався день народження, в двері подзвонили, коли він відчинив, там стояла обвинувачена ОСОБА_4 . Між ними почалася словесна сварка, потім вона раптово вкусила його за ліву руку. Після цього він викликав поліцію та звернувся за медичною допомогою в лікарню. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді 180 годин громадських робіт, міру запобіжного заходу не обирати.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності частково досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, показання обвинуваченої та потерпілого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за частиною 2 статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченої, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, не працює, не заміжня, має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, не судима, за місцем проживання характеризується формально нейтрально, про що свідчать: довідки лікарів, копії свідоцтв про народження дітей, характеристики з місця проживання, вимога щодо судимості та її свідчення.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останньою.

Кримінальне правопорушення, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 , передбачене частиною 2 статті 125 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищевикладені обставини, те, що обвинувачена визнала свою провину, щиро розкаялася, раніше не судима, то суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді громадських робіт.

Обираючи покарання у виді громадських робіт, суд врахував, що обвинувачена ОСОБА_4 не заміжня, не працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому зважаючи на соціальний та майновий стан обвинуваченої, для її виправлення не можливо призначити покарання у виді виправних робіт або штрафу навіть у мінімальному розмірі, оскільки остання не працює та не має офіційного доходу, арешт та обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В межах кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень, позивач ОСОБА_5 посилався на те, що діями обвинуваченої йому завдано фізичного болю, моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, що призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості стабільної організації свого життя та життя своєї сім`ї.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , заслухавши показання обвинуваченої та потерпілого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 10 000 гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирати.

Судові витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 50, 65-67, частиною 2 статті 125 КК України, статтями 349, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 125 КК України, та призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 10 000 гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Судові витрати і речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1