Провадження № 1-кс/761/8277/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.07.2022 у кримінальному провадженні № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.07.2022 у кримінальному провадженні № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як невмотивованої, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим, як такої, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_3 чим штучно обмежено процесуальні права останньої.

Також, у скарзі перед слідчим суддею порушується питання про зобов`язання слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України.

У зв`язку з чим, оскаржувана постанова суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, у скарзі порушується питання про її скасування та зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000198 від 27.06.2022 та надати пам?ятку про права та обов?язки потерпілого.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 розглянувши заяву ОСОБА_3 від 13.07.2022 та матеріали кримінального провадження № 0000198 від 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, постановив відмовити ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000198 від 27.06.2022.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч. 2 ст.365 КК України, слідчий послався те, що ОСОБА_3 не зазначила, яка саме шкода завдана, в чому ця шкода виражається й якими документальними доказами вона підтверджується, крім того, жодних документальних доказів на підтвердження спричинення ОСОБА_3 фізичної, майнової чи моральної шкоди заявником слідчому надано не було.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Так, слідчим не враховано, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 365 КК України є особа, невинувата у вчиненні того злочину, що їй інкримінується. При цьому це може бути як особа, що взагалі не вчиняла жодний злочин, так і така, що вчинила інший злочин, ніж той, за який її притягують до кримінальної відповідальності. Додатковим факультативним об`єктом можуть виступати життя чи здоров?я потерпілого, його свобода та недоторканність, майнові блага або ніші права і законні інтереси.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілою.

Доводи слідчого з приводу того, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні не зазначила яка саме шкода спричинена їй, в чому саме ця шкода виражається й якими документальними доказами вона підтверджується, а також те, не мають значення для вирішення питання щодо її залучення у якості потерпілої у даному кримінальному провадження та не впливають на висновки суду, про необґрунтованість рішення слідчого про відмову у залученні потерпілою.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Що ж стосується прохання порушеного у скарзі перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 , то в цій частині слід в відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що постанова слідчого скасована, ОСОБА_3 являється потерпілою у кримінальному провадженні № 0000198 від 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, з моменту подання відповідної заяви про залучення потерпілим.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.07.2022 у кримінальному провадженні № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022, задовольнити частково.

Скасувати постанову від 19.07.2022 року слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000198, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В іншій частині скаргу, залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя