ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2785/22 Справа № 233/5826/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000666, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, холостий, має одну малолітню дитину, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

представник потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Судом вирішено питання щодо цивільного позову, речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
14 жовтня 2021 року, приблизно о 22 годин 45 хвилин, у темний час доби, водій ОСОБА_9 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки «ФІАТ Темпра», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира знаходилась ОСОБА_10 , в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, відповідно до якого п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин,
перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух по проїзній частині дороги - проспекту Ломоносова з боку вул. Шмідта у напрямку вул. Ємельянова в м. Костянтинівка Донецької області, виїхавши на перехрестя з вул. Ємельянова, діючи в порушення вимог п.п. 16.14, 16.12 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- п. 16.14. Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг;
- п. 16.12. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої оглядовості спостерігати за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну, не маючи перешкод технічного характеру, при проїзді перехрестя, на якому встановлені дорожні знаки 2.3 «Головна дорога» з табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги» (праворуч), належним чином не переконався в безпеці своїх дій та не дав дорогу автомобілю марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по своїй полосі руху, виконуючи поворот ліворуч, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного напрямку та скоїв зіткнення з вищевказаним автомобілем.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «ФІАТ Темпра», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала перелом основи основної фаланги 2 пальця лівої кисті зі зміщенням, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого лікування термін більш 21 дня (3 тижнів), та водій автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав забій та садна грудної клітини та правого колінного суглобу, закритий перелом основи 1 п`ясної кістки, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого лікування термін більш 21 дня (3 тижнів).
Допущені водієм ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, порушення вимог п. 16.14 та п. 16.12 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Дії ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляції:
- захисник просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_14 основне покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування вказує, що суд не в повній мірі визначив пом`якшуючі обставини, не врахував, що вказаний злочин не має прямого умислу, не врахував стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Також вказує, що за наявності щирого каяття обвинуваченого, часткового відшкодування майнової шкоди потерпілому, з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом ІІІ групи, існують підстави для застосування до нього положень ст. 69 КК України, перейшовши до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, призначивши покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Прокурор Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_15 подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, однак останні до судового засідання не з`явилася. За наведених обставин, відсутність даних осіб, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.
Заслухавши представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, просив вирок суду залишити без змін, вказав, що обвинувачений сплатив лише мізерну частину відшкодування майнової шкоди потерпілому, думку прокурора, який також просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду без змін, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_13 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286-1 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому ОСОБА_14 на підставі ст. 69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на таке.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Призначаючи ОСОБА_14 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував особу обвинуваченого, який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, працездатний, але офіційно не працює, на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має обов`язок по утриманню малолітньої дитини.
Суд першої інстанції також врахував досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_13 , складеної Краматорським районним відділом № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
До обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Вказані обставини судом першої інстанції враховані в їх сукупності і призначене покарання визначено у виді позбавлення волі в мінімальних межах інкримінованої санкції статті, що є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не є занадто суворим.
Посилання захисника в апеляції на стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом ІІІ групи, не є обґрунтованими, оскільки матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та стороною захисту не доведені.
Зауваження захисника в тій частині, що ОСОБА_6 частково відшкодував майнову шкоду потерпілому, колегія не може прийняти на уваги, оскільки представник потерпілого спростував в судовому засіданні ці ствердження, та пояснив, що відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_6 було мізерним.
Твердження захисника про відсутність прямого умислу в інкримінованому ОСОБА_6 злочині, не врахування стану здоров`я останнього, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та позитивної характеристики, колегія суддів не вважає достатньо переконливими для пом`якшення покарання обвинуваченому.
За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.
Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі і поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та призначив покарання яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом призначене покарання є законним, справедливим з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Судом першої інстанції при призначенні покарання також було дотримано практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.
З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000666, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4