Справа № 344/5283/22
Провадження № 1-кс/344/2352/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000003,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 111, ст. 113 КК України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Конституційний лад це устрій держави i суспільства, а також їх інститутів відповідно до конституційно-правових норм. Це цілісна система основних соціально-правових відносин, що визначають форми i способи функціонування держави як єдиного державно-правового організму. Нормальне функціонування конституційного ладу дозволяє реалізувати прагнення суспільства до справедливого i стабільного соціального порядку на основі поєднання індивідуальних i суспільних інтересів. Нормальне функціонування конституційного ладу дозволяє реалізувати прагнення суспільства до справедливого і стабільного соціального порядку на основі поєднання індивідуальних і суспільних відносин.

Державна влада це система сформованих у порядку, передбаченому Конституцією та законами України, органів, що уособлюють собою владу глави держави, законодавчу, виконавчу і судову владу (Президент України, парламент, вищі, центральні та місцеві органи виконавчої влади, вищі та місцеві органи судової влади), а також органи місцевого самоврядування і контрольно-наглядових та деяких інших органів, що, користуючись певною незалежністю, не належать до трьох головних гілок влади (прокуратура України, Національний банк України, Рахункова палата України, Вища рада юстиції України тощо). Таким чином, існуюча в Україні державна влада є частиною її конституційного ладу. Державна влада є головною складовою публічної влади, яка належить тільки державі і реалізовується нею шляхом прийняття компетентними органами обов`язкових для виконання усіма рішень, та застосування в разі необхідності державного примусу.

У клопотанні зазначено, що у період 2021-2022 років ОСОБА_5 підтримав антиконституційну ідею федералізації України та створення Федеративної Республіки Україна шляхом відокремлення від держави Україна окремих її областей. У зв`язку із цим в ОСОБА_5 виник прямий умисел із спеціальною метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні на порушення суспільних відносин, що забезпечують внутрішню безпеку України, захист її конституційного ладу та державної влади, шляхом захоплення із застосуванням сили органів державної влади. Так, з метою приховання вказаних злочинних намірів, ОСОБА_5 було створено план організації «національних зборів», які повинні були висунути вимоги про усунення з посад осіб в вищих органах державної влади та органах державної влади на місцях, та шляхом проведення псевдовиборів утворити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яку повинен був очолити власне ОСОБА_5 .

Як зазначено, усвідомлюючи, що досягнення задуманого можливе тільки через насильницьку зміну конституційного ладу та для захоплення державної влади в Україні необхідні відповідні фізичні та матеріальні ресурси, ОСОБА_5 вирішив здійснювати підбір та залучення в різних областях України осіб з числа колишніх військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, які із застосуванням насильства у визначений момент повинні вчинити захоплення будівель органів державної влади, мостів, вузлів комунікацій, транспортних засобів, сховищ, насильство щодо представників влади та інші дії, що здатні привести до захоплення та блокування органів державної влади в окремих регіонах України. Для розповсюдження публічних закликів та матеріалів, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, популяризації ідей федералізації України та поширення проросійської пропаганди ОСОБА_5 створив та очолив громадські організації «Національні збори» та «Ми народ України», маючи на меті використати їх у відповідний момент.

У клопотанні вказується на те, що влітку 2021 року, перебуваючи в м. Київ ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, вступив в злочинну змову з жителем Хмельницької області ОСОБА_10 про спільні насильницькі дії, спрямовані на зміну конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні. При цьому ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_10 підшукати на території Хмельницької області близько 500 осіб з числа колишніх військовослужбовців, зокрема які мають досвід ведення бойових дій та за фінансову винагороду увійдуть до новостворених боєздатних груп, які в подальшому будуть залучені для захоплення адміністративних будівель із застосуванням фізичного насильства та зброї та створять загрози його застосування до представників органів державної влади, осіб, що виконують функцію їх охорони, правоохоронних та контролюючих органів, на що останній погодився. З моменту досягнення домовленості про вчинення спільних насильницьких дій, спрямованих на зміну конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 завершили вчинення злочину у формі змови на вчинення таких дій.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у змові про вчинення дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України.

Матеріалами клопотання зазначається, що 12 березня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України.

Цього ж дня, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 травня 2022 року в межах строку досудового розслідування.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням вказує, що для забезпечення повного і неупередженого розслідування необхідно встановити всі фактичні обставини щодо вчинення злочину, дослідити докази про протиправну діяльність ОСОБА_5 , обставин вчинення ним тяжкого злочину.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та, посилаючись на наявність передбачених у ст. 177 КПК України ризиків та необхідність встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила щодо клопотання, вказавши на безпідставність наведених у клопотані ризиків. Просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 , висновком за результатами комп`ютерно-технічної експертизи, протоколами оглядів електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить ОСОБА_5 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , протоколом огляду відеозаписів за участю ОСОБА_5 , протоколами оглядів інших речей та документів, які вилучені під час обшуку, відповідями на доручення оперативного підрозділу, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 109 КК України, цього Кодексу є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту ст. 197 КПК України випливає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути її територію; п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані; п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 , знаючи інших співучасників, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій; п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 переконаний у правильності своїх поглядів та може вчинити інші кримінальні правопорушення проти держави України або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, а також враховує характеризуючі особу підозрюваного дані.

При цьому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Відтак приходжу до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрювани покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 219, 309, 395, 492, 496 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку проведення досудового розслідування - до 02 липня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 05.05.2022 року.