Справа №195/1244/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2022 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши без проведення судового розгляду у судовому засідання в приміщенні суду в с-щі Томаківка в порядку спрощеного провадження, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000028 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянин України, який має загальну середню освіту, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх осіб, працюючий будівельником ПП «АФ «Борисфен», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , контактний телефон НОМЕР_1 , раніше судимий: 01.10.2013 Томаківським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 17.10.2014 Томаківським районним судом за ч.2, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до позбавлення волі на 4 роки 3 місяці, вирок вступив в законну силу 18.11.2014 року; 25.09.2017 Валківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.11.2016р. по 25.10.2017р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; 09.01.2020 року звільнений з Диканівської виправної колонії №12 Харківської області по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 21 лютого 2022 року, відповідно до обвинувального акту встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Громадянин ОСОБА_3 , 20 лютого 2022 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник кримінальний умисел на порушення недоторканності житла особи, шляхом незаконного проникнення до приміщення будинку та території вказаного вище домоволодіння, в якому проживає та яке перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінальний умисел на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла та території вказаного домоволодіння особи, ОСОБА_3 , в той же день, тобто 20 лютого 2022 року о 15 годині 35 хвилин, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутність будь-яких причин для порушення недоторканості житла та території домоволодіння особи, діючи умисно, незаконно, протиправно, відчинивши незаперту хвіртку огорожі, вторгся через неї на огороджену парканом територію домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого підійшов до вхідних дверей приміщення будинку, виявив, що вони були не зачинені на замок, та послідовно продовжуючи свій кримінальний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, долаючи перешкоду, шляхом застосування фізичної сили рук відчинив незачинені на замок двері, та зайшов в середину приміщення будинку, тобто незаконно проник до житла особи вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканності житла, а саме незаконне проникнення до житла особи.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Згідно із заявою ОСОБА_3 від 28 липня 2022 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Громадянин ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_4 також склала заяву 28 липня 2022 року, в якій зазначила, що згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодна на розгляд справи обвинувального акту у спрощеному провадженні та ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, їй роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, складену у присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: порушення недоторканності житла незаконне проникнення до житла особи.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності із ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого, відсутність скарг за місцем проживання щодо нього, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.
Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню:
- дактилоскопічну карту особи (упаковану до паперового конверту після проведення експертизи); сліди рук ( у паперовому конверті після проведення експертизи), які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової трасологічної експертизи, оформлена висновком експерта від 21.04.2022 № СЕ-19/104-22/9064-Д сумі 1372, 96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві грн. 96 коп.) на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС (отримувач: ГУК у Дн-кій обл/Тгс Томаків/24060300, код отримувача (, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм. подат.), номер рахунку: UA0004503; код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровськогго апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1

08.08.2022