КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1500/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2018 за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 104 КК України до 4 років позбавлення воліз іспитовим строком 2 роки;
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України, -
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року та за цим вироком остаточно призначеноОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 03 жовтня 2018 року,приблизно о 22 годині, знаходячись неподалік будинку № 26 по пр. Лісовому в м. Києві, скориставшись безпорадним станом неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , оскільки останній перебував у стані наркотичного сп`яніння та не міг усвідомлювати протиправні дії ОСОБА_7 , повторно, таємно викрав мобільний телефон «SamsungJ7», вартістю 3136 грн. 67 коп. Після вчинення злочину, ОСОБА_7 зник, спричинивши ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 ,20 жовтня 2018 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи поряд з магазином «Фора» за адресою: м. Київ, вул. Курчатова, 19-а, шляхом ривка, повторно відкрито викрав золотий ланцюжок, вагою 14,29 грам, вартістю 16 451 гривні 29 копійок, який належить ОСОБА_9 , після чого, утримуючи зазначене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року, виконувати окремо.
Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що судом належним чином не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який двічі засуджувався за вчинення злочинів проти власності, та двічі до нього суд застосовував інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням. Апелянт вважає, що саме через надміру м`яке покарання, тобто через звільнення від його відбування обвинувачений для себе не зробив належних висновків. Систематичне вчинення ОСОБА_7 злочинів проти власності свідчить про його схильність до ведення злочинного способу життя. Тому прокурор вважає, що лише відбування покарання у виді позбавлення волі сприятиме виправленню обвинуваченого, а також попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.
Крім того, прокурор вважає, що суд безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, оскільки обвинувачений не ставиться критично до своєї поведінки.
З цих підстав, на думку прокурора, судом недостатньою мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та особу обвинуваченого, що в свою чергу стало підставою для незаконного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалити новий вирок, пояснення обвинуваченого, який заперечив проти скасування вироку, запевнивши про щире каяття та засудження своєї поведінки, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України є правильною.

Відповідно до 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом належним чином враховані тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема відсутність негативних характеристик чи даних про ведення обвинуваченим антисоціального способу життя, не перебування на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, вчинення злочинів у молодому віці. ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, засудив свою негативну поведніку.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції обґрунтував можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства з урахуванням вказаних вище обставин, наявністю обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутністю обставин, які його обтяжують.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочинів у жовтні 2018 року, тобто до постановлення вироків Деснянським районним судом м. Києва від 05.11.2018 та від 28.01.2020. Відсутність даних про порушення ОСОБА_7 КК України після постановлення вказаних вироків, а також вироку Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року, який оскаржується стороною обвинувачення, на думку колегії суддів, свідчить про виправлення особи без ізоляції від суспільства. Тому прийняття судом рішення про застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, є законним та належним чином мотивованим.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, оскільки доводи, що в ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
З матеріалів судового провадження вбачається, що всі злочинні епізоди, які інкримінуються ОСОБА_7 вчинені до постановлення попередніх вироків, за якими його звільнено від відбування покарання з випробуванням. Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Тому, колегія суддів вважає незаконним застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та часткове складання призначених покарань за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020 та даним вироком з призначенням ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Деснянського районного суду від 05.03.2020 рішення про застосування ч. 4 ст. 70 КК України з зазначенням про окреме виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020.
В іншій частині вирок, як законний та обгрунтований, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення.
На підставі ч.2 ст. 404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05березня2020року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної його частини рішення про застосування ч. 4 ст. 70 КК України. Зазначити, що вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020 щодо ОСОБА_7 підлягає окремому виконанню.
У решті вирок Деснянськогорайонного суду м. Києва від 05березня2020року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
С у д д і :
______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1500/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 754/18102/18
Категорія КК: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2018 за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 104 КК України до 4 років позбавлення воліз іспитовим строком 2 роки;
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення.
На підставі ч.2 ст. 404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05березня2020року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної його частини рішення про застосування ч. 4 ст. 70 КК України. Зазначити, що вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2020 щодо ОСОБА_7 підлягає окремому виконанню.
У решті вирок Деснянськогорайонного суду м. Києва від 05березня2020року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 21 лютого 2022 року о 09 годині 30 хвилин.
С у д д і :
______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4