ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 681/74/22

Провадження № 11-кп/4820/522/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001030 від 15.12.2021 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 17.09.2003 Полонським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 18.02.2004 Полонським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 06.04.2007 Полонським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.04.2011 Полонським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 08.05.2014 Полонським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі (звільненого 30.01.2017 по відбуттю строку покарання),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:
ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України позбавлення волі на строк вісім років із конфіскацією всього належного майна, крім житла;
за ч.1 ст.357 КК України обмеження волі на строк два роки;
за ч.3 ст.357 КК України обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією всього належного для нього майна, крім житла.

ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України позбавлення волі на строк сім років та шість місяців із конфіскацією всього належного майна, крім житла.
ОСОБА_6 за частинами 1, 3 статті 357 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано за недоведеністю у вчиненні ним кримінальних правопорушень та відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження у цій частині закрито.
Початок строку відбування покарання для обох обвинувачених ухвалено обчислювати з дня їх затримання 15.12.2021 року.
Цивільний позов потерпілого задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_11 50000 (п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.
В решті вимог позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь держави з кожного по 686 грн 48 коп. процесуальних витрат пов`язаних із залученням експертів.
Речові докази: телевізор марки Вгаvіs UHD-40Е6000 Smart+Т2, мобільний телефон марки Samsung GТ-Е1200 IGSМН, пульт до телевізора марки SТV-45LED18S», наволочку зі слідами бурого кольору, праску Rotex, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , банківську картку «Моnоbаnk» № НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_11 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 17.12.2021 року на телевізор марки Вгаvіs UHD-40Е6000 Smart+Т2, мобільний телефон марки Samsung GТ-Е1200 IGSМН, пульт до телевізора марки «SТV-45LED18S», наволочку зі слідами бурого кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , банківську картку «Моnоbаnk» № НОМЕР_1 скасований.

За вироком суду, 15.12.2021 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зайшли в квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_11 , де всі названі особи стали розпивати спиртне, під час чого обоє обвинувачених, за попередньою змовою під надуманим приводом, почали вимагати у ОСОБА_11 сплатити для них неіснуючий борг та погрожувати фізичною розправою. В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою заволодіння майном потерпілого, який відмовився давати для них гроші, стали наносити ОСОБА_11 численні удари кулаками рук та ніг по обличчю та тілу потерпілого, в ході чого ОСОБА_6 , взявши на підвіконні кімнати праску марки Rotех та увімкнувши її до розетки, розігрів праску, яку приклав на живіт потерпілого, котрий в цей час лежав на дивані та насильно утримувався ОСОБА_12 . Внаслідок зазначених дій обвинувачені завдали ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, синця та садна на поверхні лоба справа, садна на верхній повіці лівого ока, синця в надбрівній ділянці зліва, синця в ділянці спинки носа, шести синців на задній поверхні грудної клітки зліва, садна в лівій поперековій ділянці, трьох опіків шкіри передньої поверхні живота, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після спричинення потерпілому вище вказаних тілесних ушкоджень обвинувачені спільно заволоділи належним для ОСОБА_11 майном, а саме: телевізором марки Вгаvіs UHD-40Е60000 Smart+Т2 вартістю 7049,50 грн, мобільним телефоном марки Samsung GТ-Е1200 IGSМН вартістю 204 грн та пультом до телевізора марки SТV-45LED18S вартістю 76 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_2 , виданий 20.01.2020 Полонським сектором Управління ДМС у Хмельницькій області, та із корисливих мотивів незаконно заволодів банківською карткою «Моnobank» (АТ «Універсал Банк») № НОМЕР_1 зареєстровану на ОСОБА_11 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст.358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана уповноваженою особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином потерпілого можливості використовувати зазначену картку за призначенням.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року відносно нього в частині кваліфікації його дій, призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову.

Зазначає, що вирок суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України та призначеного покарання є незаконним. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати як грабіж.

Суд не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 , які у судовому засіданні підтвердив потерпілий.

Свідки про злочин дізналися з чужих слів, а тому їх покази є недопустимими доказами.

Покази потерпілого є суперечливими. Потерпілий давав покази на які йому вказував прокурор та адвокат.

Потерпілий у судових засіданнях зазначав, що запросив обвинувачених у гості. А таким чином не було таємного проникнення у житло та умислу на вчинення розбійного нападу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що не згідний з вироком суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення з обвинувачених на користь потерпілого моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , у поданій ним апеляційній скарзі, просить змінити вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року відносно ОСОБА_6 , кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України та застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України, призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі; в решті вирок суду залишити без змін.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до потерпілого ОСОБА_11 з метою розпивання спиртних напоїв. Потерпілий впустив обвинувачених до квартири, приготував їжу та спиртне та всі вони почали випивати. Вказану обставину визнають та підтверджують усі учасники події.

В ході розпиття спиртних напоїв, а саме через їх незначну кількість, виникла словесна сварка, яка в подальшому переросла в заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Після чого обвинувачені забрали з квартири телевізор та мобільний телефон.

Суд не взяв до уваги надані у судовому засідання 27.04.2022 покази потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що умисел на заволодіння його майном фактично виник у обвинувачених після побиття та коли вони вже мали намір залишити квартиру, але при виході з квартири повернулися назад та забрали телевізор та мобільний телефон.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати не як розбій, а як грабіж.

Обвинувачений ОСОБА_6 , у поданій ним апеляційній скарзі, як видно з її змісту, просить змінити вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року відносно нього в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України.

Вказує про незаконність вироку суду в оскаржуваній частині.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 не мали наміру вчиняти розбій, оскільки потерпілий ОСОБА_11 сам впустив обвинувачених в квартиру, розпивав з ними спиртні напої і між ними виникла суперечка.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання вимог поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали поднані ними апеляційні скарги, представника потерпілого, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих ім кримінальних правопорушень, при викладених у вироку обставинах, доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , кожен зокрема, свою вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнали частково. Не заперечили, що прийшовши до ОСОБА_11 в квартиру стали вимагати гроші нібито за пошкоджений потерпілим мобільний телефон ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_7 першим став наносити ОСОБА_11 удари в обличчя, після чого ОСОБА_6 також став бити потерпілого та взявши праску, увімкнув її в розетку і приклав на живіт ОСОБА_11 . В послідуючому вони забрали з квартири, зі згоди потерпілого, телевізор з пультом, мобільний телефон, а ОСОБА_7 таємно без відома ОСОБА_6 викрав паспорт ОСОБА_11 та банківську карту.

Потерпілий ОСОБА_11 , у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 15.12.2021 у вечірній час до житла, де він мешкає, зайшли знайомі йому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Вони всі разом у квартирі розпивали спиртне, під час чого обвинувачені стали звинувачувати його, що він в минулому, коли проживав зі своєю співмешканкою по імені ОСОБА_15 , нібито бив її, а також пошкодив ОСОБА_6 мобільний телефон, у зв`язку з чим пред`явили вимогу заплатити для них гроші в сумі 10 тисяч гривень, а потім обидва почергово почали наносити йому удари по обличчю та тулубу, від чого він впав на диван, де його став тримати ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 взяв праску, яку включив у розетку та приклав її до його живота, від чого він отримав опіки. Закінчивши побиття, обвинувачені зняли із стіни кімнати вищеназваний телевізор, забрали до нього пульт та мобільний телефон. Також було викрадено належні йому банківську карту та паспорт громадянина України, однак хто саме із обвинувачених заволодівав названими документами він не бачив.

Об`єктивно вина ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:
- даними протоколу слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 16.12.2021 року за участю ОСОБА_11 (т.2 а.с.50-56). Потерпілий при проведенні вказаної слідчої дії на місці події розповідав та показував, за допомогою статиста, як саме йому обвинувачені наносили тілесні ушкодження, зокрема, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 били його кулаками рук в обличчя, а будучи лежачим на дивані ОСОБА_7 утримував, а ОСОБА_6 розігрівши праску прикладав її на його живіт, а після цього показав, що обвинувачені зі стіни кімнати зняли телевізор, забрали до нього пульт і мобільний телефон, а також вказав місця де знаходились банківська картка та паспорт громадянина України.
- даними протоколів слідчих експериментів із застосуванням відеозапису від 20.12.2021 року за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.2 а.с.88-89, 90-91), згідно яких обвинувачені при проведенні вказаної слідчої дії на місці події давали аналогічні пояснення та показували за допомогою статистів як саме наносили потерпілому тілесні ушкодження, та забирали із квартири вищезгадані речі, а ОСОБА_7 ще й документи.
- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями (т.2 а.с.19-31) від 15.12.2021 року, з яких вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 у спальній кімнаті на дивані знаходяться подушки, на наволочках яких виявлено сліди бурого кольору, а також виявлена праска, на стіні кімнати над розетками знаходиться металеве кріплення, у квартирі відсутній телевізор.
- даними висновку судово-медичного експерта №457 від 16.12.2021 року (т.2 а.с.60-61) та №466 від 18.01.2022 року (т.2 а.с.104-105), згідно яких, у ОСОБА_11 виявлені перелічені вище тілесні ушкодження, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів та від щонайменше трьох травмуючих дій гарячої праски, а за своїм характером відносяться до категорії, зокрема легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
- даними висновків експертів №965 від 28.12.2021 року та №43 від 18.01.2022 року (т.2 а.с.97-98, 100-102), згідно яких на наволочці від подушки вилученій під час огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11
- даними заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 15.12.2021 року (т.2 а.с.62, 63), протоколів огляду предметів з фото-таблицями від 16.12.2021 року (т.2 а.с.111-118), висновку експерта № ЕС-19/123-21/10353-ТВ від 29.12.2021 року (т.2 а.с.126-130), висновку експерта № СЕ-19/123-21/10263-ТВ від 24.12.2021 року (т.2 а.с.135-139), звіту про незалежну оцінку майна (т.2 а.с.141-159), які вказують, що обвинувачені 15.12.2021 видали працівникам поліції речі, якими вони заволоділи під час розбійного нападу на потерпілого, зокрема ОСОБА_7 видав банківську картку, паспорт громадянина України, пульт до телевізора, мобільний телефон, а ОСОБА_6 видав телевізор; зазначене майно слідчим оглянуто, визнано як речові докази у справі та експертним шляхом визначена його вартість.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, у тому й числі показам обвинувачених, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Судом вірно кваліфіковані дії обвинувачених: ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу (банківської картки) вчиненого з корисливого мотиву та за ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом громадянина України; ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою ззмовою групою осіб.

Зважаючи на те, що під час розгляду кримінального провадження не було здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_6 причетний до викрадення банківської картки потерпілого ОСОБА_11 та незаконного заволодіння його паспортом громадянина України, суд обґрунтовано відповідно до пололожень п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдав ОСОБА_6 за недоведеністю у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст. 357 КК України та закрив кримінальне провадження у цій частині.

Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених з 2.ч ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.
За положеннями ч.1 ст.187 КК України розбоєм є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильствою, небезпечним для життя чи здорорв`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою спричинення такого насильства.
Фізичним насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, охоплюються, зокрема, легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності.
Згідно висновків судово-медичного експерта №457 від 16.12.2021 року (т.2 а.с.60-61) та №466 від 18.01.2022 року (т.2 а.с.104-105), виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Отже враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спільними діями з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 заподіяли останньому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинене ними насильство було небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , а тому дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.

Безпідставними є доводи апеляційних скарг про те, що суд не дав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_11 .
Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням потерпілого ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.94 КПК України, які узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні та доводять вину обвинувачених у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 на те, що обвинувачені не здійснювали таємного проникнення у житло потерпілого, оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не ставилося у вину здійснення розбійного нападу, поєднаного з проникненням у жилтло, що є кваліфікуючою ознакою розбою, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Необгрунтованими є твердження про те, що обвинувачені не мали умислу на вчинення розбійного нападу.
Про умисел обвинувачених на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 свідчить те, що обвинувачені усвідомлювали що посягають на здоров`я потерпілого та його власність, передбачали спричинення шкоди та бажали заподіяти шкоду потерпілому.
Так у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказали, що прийшовши до ОСОБА_11 в квартиру вимагати у нього гроші та заподіяли йому тілесні ушкодження, після чого забрали з квартири телевізор з пультом, мобільний телефон, а ОСОБА_7 таємно без відома ОСОБА_6 викрав паспорт ОСОБА_11 та банківську карту.

Часткове визнання обвинуваченими вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, колегія суддів розцінює, як прагнення нести більш м`яке покарання.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , кожному зокрема, призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи винного, ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, мотивів і причини їх вчинення, наслідків, що настали, ролі кожного, ставлення обвинувачених до вчиненого, даних про особи, сімейного та матеріального стану, думки потерпілого.
Обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції.
Також суд взяв до уваги наявність у ОСОБА_7 непогашених судимостей.
З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що обвинуваченим, кожному зокрема, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів лише у виді реального позбавлення волі.
На думку колегії суддів таке покарання забезпечить мету покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_6 положень ст.ст.69, 75 КК України, про що в апеляційній скарзі просить захисник ОСОБА_9 .
Підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
При цьому обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.
Щодо положень ст.75 КК України, то вони можуть бути застосовані, зокрема, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, та інших обставин справи.
Підстав для зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченим покарання колегія суддів не вбачає.

Погоджується колегія суддів і з вироком суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до обвинувачених про стягнення моральної шкоди.
Розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому, судом визначений з урахуванням, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, їх тривалості, характеру кримінального правопорушення, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: