ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2238/22 Справа № 210/2141/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинувачених ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальних провадженнях № 0000089, № 40002623 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 вересня 2022 року включно. Залишивши попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченим у вигляді застави у розмірі 659 100 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто) грн. 00 коп. з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та які відносяться до категорії тяжких в силу статті 12 КК України.
З урахуванням характеру висунутого обвинувачення, кількості епізодів, які інкримінуються обвинуваченим, достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання останніх винуватими у інкримінованих злочинах, обвинувачені можуть переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім вказаного суд першої інстанції вказав, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не мають міцних соціальних зв`язків на території міста Кривого Рогу, обвинувачений ОСОБА_9 не має постійного місця роботи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що наразі є тимчасово окупованою територією. Крім цього згідно з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_9 перебуває у розшуку в іншому кримінальному провадженні. Обвинувачена ОСОБА_8 також не має офіційного місця роботи.
Також суд першої інстанції зауважив, що на розгляді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0001071 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, де відповідно нього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він систематично не виконував у зв`язку з чим до нього було застосовано привід з подальшим винесенням ухвали про розшук.
Крім того, суд врахував, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинних дій у змові з ОСОБА_9 , останні стверджують про перебування в фактичних шлюбних відносинах, ризик втечі ОСОБА_8 з обвинуваченим ОСОБА_9 , яка на території міста також не має міцних соціальних зв`язків, а так само і офіційних джерел доходу, підвищується а також свідоме затягування судового розгляду зі сторони захисту та обвинувачених підвищує ризик ухилення обвинувачених від суду у разі зміни запобіжного заходу, на такий, що не пов"язаний з ізоляцією від суспільства.
Суд також врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 постійно висловлює у судових засіданнях намір виїхати на тимчасово окуповану територію - АРК, де за його твердженням перебуває матір-інвалід, яка потребує його догляду, і окрім того й те, що обвинувачений також перебував у розшуку в Донецькій області, де наразі ведуться активні бойові дії, з урахуванням характеру висунутого звинувачення - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу а так само незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї, незаконне виготовлення бойових припасів, в умовах збройної агресії підвищує ризик вчинення протиправних дій у разі зміни запобіжного заходу, продовження злочинної діяльності, в яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються за попередньою змовою, поза межами підконтрольної території.
Суд врахував також такий ризик, як вплив на свідків, які існує на стадії судового розгляду, при цьому зазначив, що частково погоджується і з доводами прокурора про те, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Хоча, як встановлено з матеріалів справи, обвинувачені раніше не судимі, однак, лише в провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває два обвинувальні акти відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зі змісту яких встановлено, що останнім висунуто звинувачення у вчиненні багатьох епізодів злочинів за статтями 263, 263-1 КК України. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 також скеровано обвинувальний акт і до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за аналогічними статтями.
А тому з урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести свою ухвалу з альтернативним запобіжним заходом, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Так, захисник зазначає, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує право обвинуваченої.
Щодо наявності ризику, визначеного п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України на думку сторони захисту є абстрактним припущенням прокурора, оскільки він відсутній, а також звертає увагу, що стороною обвинувачення у клопотанні не наведено, які конкретно речі, документи, що мають суттєве значення для досудового розслідування, матиме можливість знищити чи спотворити обвинувачена.
Відповідно до ризику, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, захисник вказує, що такий ризик носить лише характер припущення, оскільки відсутні будь-які фактичні дані, які б могли підтвердити вказані міркування прокурора.
Так, обвинувачена ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивну характеристику, спеціальну освіту, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є особою, яка раніше не судима.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести свою ухвалу з альтернативним запобіжним заходом, який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена вказала, що ризики, які вказані в ухвалі суду є безпідставними, оскільки свідки по справі допитані, документи по справі та інші предмети вилучені, доказів про те, що вона погрожували будь-кому із сторін по справі відсутні.
Також обвинувачена зазначає, що вона раніше не судима, закордонного паспорту у неї не має, а також нерухомість, яка б знаходилася за кордоном у неї відсутня, на даний час має поганий психологічний стан у зв`язку із довгою розлукою свого чоловіка, якого не бачила 19 місяців, а також наявністю батьків, які є особами похилого віку.
Звертає увагу, що у зв`язку із довгим перебуванням в місцях позбавлення волі у неї погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона потребує негайного лікування.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести свою ухвалу з альтернативним запобіжним заходом, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Так, сторона захисту вказує, що ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а також звертає увагу на те, що ризик такий, як п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставним, оскільки прокурором не наведено, які конкретні речі, документи, що мають суттєве значення для досудового розслідування матиме можливість знищення чи спотворення саме обвинуваченим ОСОБА_9 .
Захисник вважає, що обвинуваченому потрібно застосувати саме домашній арешт у нічний час, оскільки останній зможе працювати та утримувати родину.
Звертає увагу, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні матір 1967 року народження, яка є інвалідом 2 групи по зору, на обліку і лікарня нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести свою ухвалу з альтернативним запобіжним заходом, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Так, в обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України упродовж судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
ОСОБА_9 вказує, що жодним чином він не збирається переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не бажає проживати на території АРК, яка на даний час є окупованою. На даний час він має власне місце проживання, яке розташоване у м. Кривий Ріг, в якому планує разом проживати із своїми дітьми. В період перебування під вартою у нього погіршився стан здоров`я
По вказаному кримінальному провадженню проведені майже всі слідчі дії
Стверджує, що він не знаходився у розшуку, так як майже два роки він перебуває під вартою.
Між тим обвинувачений зазначає, що по справі всі свідки допитані, відповідні документи вилучені, жодних погроз будь-кому із сторін по справі відсутні, а тому є всі підстави для того, аби змінити йому обраний запобіжний захід на той, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали апеляційні скарги і з підстав, зазначених в них просили їх задовольнити.
Прокурор вважав, що вказані апеляційні скарги не підлягають задоволенню та просив ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року - залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були дотриманні в повній мірі.
В провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінальних провадженнях №0000089, № 40002623, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 19 липня 2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з тих підстав, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Крім того, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України також врахував наступне.
Так, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не мають міцних соціальних зв`язків на території міста Кривого Рогу, обвинувачений ОСОБА_9 не має постійного місця роботи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що наразі є тимчасово окупованою територією; обвинувачена ОСОБА_8 також не має офіційного місця роботи.
Згідно з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_9 перебуває у розшуку в іншому кримінальному провадженні.
Також встановлено, що на розгляді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, де у вказаному провадженні застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, де неодноразово було застосовано привід, з подальшим прийняттям рішення про розшук останнього. 16 жовтня 2018 року обвинувачений доставлений до суду, та провадження відновлено.
Обвинувачений ОСОБА_9 має реєстрацію на тимчасово окупованій території, посилається на необхідність виїзду до матері за адресою реєстрації, виникло обґрунтоване побоювання, що обвинувачений у будь-який час може залишити місто Кривий Ріг та переховуватися на тимчасово непідконтрольній території.
Крім того, ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинних дій у змові з ОСОБА_9 , останні стверджують про перебування в фактичних шлюбних відносинах, ризик втечі ОСОБА_8 з обвинуваченим ОСОБА_9 , яка на території міста також не має міцних соціальних зв`язків, а так само і офіційних джерел доходу, підвищується. У звязку з чим є підстава вважати, що обвинувачена ОСОБА_8 , бажаючи уникнути кримінальної відповідальності, у разі зміни запобіжного заходу, буде вчиняти такі ж дії, як і ОСОБА_9 , та виконувати його вказівки.
Суд також врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 постійно висловлює у судових засіданнях намір виїхати на тимчасово окуповану територію - АРК, де за його твердженням перебуває матір-інвалід, що потребує його догляду, і окрім того й те, що обвинувачений також перебував у розшуку в Донецькій області, де наразі ведуться активні бойові дії, з урахуванням характеру висунутого звинувачення - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу а так само незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї, незаконне виготовлення бойових припасів, в умовах збройної агресії підвищує ризик вчинення протиправних дій у разі зміни запобіжного заходу, продовження злочинної діяльності, в яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються за попередньою змовою, поза межами підконтрольної території.
Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.
Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Стосовно апеляційних вимог обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 суд вбачає наступне.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності ризику того, що обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як вказаний ризик не був заявлений у клопотанні прокурора та не встановлений судом.
Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на думку захисника та обвинуваченої є припущенням стороною обвинувачення, колегія суддів вбачає наявність такого ризику, оскільки під час судового розгляду свідків ще не допитано, а отже ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою змін їх показань.
Доводи захисника, та обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що остання має постійне місце проживання, позитивну характеристику, спеціальну освіту, раніше не судима, відсутність перебування на обліку у лікаря нарколога, а також наявність у неї батьків похилого віку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апеляційний суд вказані обставини та особу обвинуваченої враховує в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_8 обвинувачується, можливу міру покарання, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи обвинуваченої про незадовільний стан її здоров`я у зв`язку з тривалим перебуванням її під вартою, були предметом розгляду судом першої інстанції під час розгляду вказаного клопотання сторони обвинувачення. У зв`язку з чим 19.07.2022 ухвалою суду було зобов`язано філію Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Дніпропетровській області невідкладно організувати проведення медичного обстеження обвинуваченої, яка перебуває в ДУ "Криворізька установа виконання покарань № 3". Окрім того, у суді апеляційної інстанції на час розгляду апеляційних скарг відсутні відомості про те, що обвинувачена ОСОБА_8 за станом здоров`я не може перебувати під вартою.

Стосовно апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 суд вбачає наступне.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності ризику того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як вказаний ризик не був заявлений у клопотанні прокурора та не встановлений судом.
Колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинуваченого про те, що обвинувачений ОСОБА_9 має на утриманні матір 1967 року народження, яка є інвалідом 2 групи по зору, має постійне місце проживання, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, є особою, яка раніше не судима, оскільки вказані обставини не спростовують і не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на думку обвинуваченого є припущенням стороною обвинувачення, колегія суддів вбачає наявність такого ризику, оскільки під час судового розгляду свідки ще не допитано, а отже ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою змін їх показань.
Доводи обвинуваченого про незадовільний стан його здоров`я в умовах місцях позбавлення волі, були предметом розгляду судом першої інстанції під час розгляду вказаного клопотання сторони обвинувачення. У зв`язку з чим 19.07.2022 ухвалою суду було зобов`язано філію Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Дніпропетровській області невідкладно організувати проведення медичного обстеження обвинуваченого, який перебуває в ДУ "Криворізька установа виконання покарань № 3". Окрім того, у суді апеляційної інстанції на час розгляду апеляційних скарг відсутні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_9 за станом здоров`я не може перебувати під вартою.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 , про те, що він майже два роки перебуває під вартою, не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також у зв`язку із введенням воєнного стану.
Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Будь-яких порушень КПК України при постановлені оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4