ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/297/22 Справа № 202/6328/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000197,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 про арешт майна було задоволено частково.
Накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування на майно, яке було вилучено 23.10.2021 року під час огляду спеціалізованого сідлового тягача марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , а саме:
-мобільний сенсорний телефон «Samsung» чорного кольору;
- мобільний телефон «Fly», чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_3 ,
ІМЕІ-2: НОМЕР_4 , s/n: НОМЕР_5 , без акумулятора;
-мобільний телефон «Fly», чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_6 ,
ІМЕІ-2: НОМЕР_7 , s/n: НОМЕР_8 , з двома сім-картками мобільного оператора «Київстар», без акумулятора;
-мобільний телефон «Fly», білого кольору, модель: FF183; з сім-карткою мобільного оператора «Lifecell»;
-планшет «AppleiPad», білого кольору, Model: НОМЕР_9 , Serial: НОМЕР_10 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_11 , на вантажний
спеціалізований сідловий тягач марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , шасі №: НОМЕР_2 , на ім`я: ОСОБА_9 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_12 , на напівпричіп спеціалізований «Kogel», модель: SVKT24, типу: н/пр-фургон рефрижератор, сірого кольору, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_13 , шасі №: НОМЕР_14 , на Ім`я: ОСОБА_9 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_15 , на напівпричіп спеціалізований «SCHMITZ», модель: SK024, типу: н/пр- рефрижератор-Е, білого кольору, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_16 , шасі №: НОМЕР_17 , на ім`я: ОСОБА_10 ;
- документ на польській мові, Serial: НОМЕР_18 , із зазначенням «DAF», «ТЕ95 430 XF», «WSI 99 KL», «XLRTE47XS0E547223»;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_19 , на автомобіль марки «Кіа Sorento», сірого кольору, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_20 , шасі №: НОМЕР_21 , на ім`я: ОСОБА_11 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_22 , фургон- рефрижератор-С «Volvo», білого кольору, 1996 року випуску, д/н НОМЕР_23 , шасі №: НОМЕР_24 , на ім`я: ОСОБА_12 ;
-посвідчення водія № НОМЕР_25 , на ім`я: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-документ з надписом «KARTKAPOJAZDU», SERIALКР/ААА 4034317;
-чорнові записи на окремих аркушах в клітинку у кількості 8 шт. із наступники нотатками:
-прізвище: « ОСОБА_14 »
-зазначення маршрутів: Луцьк-Дніпро, Луцьк-Одеса, Червоноград Дружківка; Луцьк-Глобіно, із зазначенням номерів мобільних телефонів: НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 ;
-чорнові записи на фрагментах від аркушів паперу формату А-4 у кількості 3 шт. із зазначенням маршрутів, номерів вантажних автомобілів, номерів мобільних телефонів, П.І.Б. водіїв;
-чорновий запис на фрагменті від аркушу паперу формату А-4 із зазначенням алкогольних напоїв на 11 позицій, їх кількості та ціни;
-доручення від 07.05.2018 року на ОСОБА_15 щодо необмеженого терміну користування автомобілем марки DAPТЕ95 430XF, д/н НОМЕР_34 ;
-копії документів: договорів оренди рефрижераторного контейнера, товарно- транспортних накладних, рахунків фактур на 12 арк.;
-довіреність за № 767 від 11.06.2020 року ОСОБА_10 на ОСОБА_6 щодо користування, експлуатації, а також продажу напівпричепу спеціалізованого «SCHMITZ», модель: SK024, типу: н/пр- рефрижератор-Е, білого кольору, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_16 , шасі № НОМЕР_17 .

Накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , шасі №: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчий суддя вважав доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені 23.10.2021 року під час огляду сідлового тягача RenaultMagnum 440, державний номер НОМЕР_1 речі відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з огляду на те, що є підстави вважати, що під час злочину використовувалися підроблені документи.
Слідчий суддя вважав, що клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно, і в разі не накладення арешту на вилучені речі, останні можуть бути приховані, знищені, відчужені тощо, так як особи, в яких вони знаходилися, можуть бути причетні до правопорушення та заінтересовані в результатах кримінального провадження. В даному випадку накладення арешту відповідає потребам досудового розслідування та не матиме тяжких наслідків.
Крім того, слідчий суддя вважав можливим накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на спеціалізований сідловий тягач марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , оскільки є підстави вважати, що він використовувався для вчинення злочину. В той же час підстав для позбавлення права користування вказаним майном слідчий суддя не вбачав, оскільки у клопотанні прокурора не зазначено конкретних слідів правопорушення, які може містити вказаний транспортний засіб.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах третьої особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарженняя, скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту на наступне майно: - довіреність за № 767 від 11.06.2020 року ОСОБА_10 на ОСОБА_6 щодо користування, експлуатації, а також продажу напівпричепу спеціалізованого «SCHMITZ», модель: SK024, типу: н/пр- рефрижератор-Е, білого кольору, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_16 , шасі № НОМЕР_17 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_15 , на напівпричіп спеціалізований «SCHMITZ», модель: SK024, типу: н/пр- рефрижератор-Е, білого кольору, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_16 , шасі №: НОМЕР_17 , на ім`я: ОСОБА_10 .
В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що в судовому засіданні ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_10 , ані їх представники участі не приймали, про дату та час розгляду повідомлені не були, будь яким іншим чином не викликались, про наявність судового рішення обізнані не були, копію судового рішення про накладення арешту після його ухвалення отримали лише 26.01.2022 року після особистого звернення до суду першої інстанції. Відсутність тексту оскаржуваного рішення тягнула за собою необізнаність учасників процесу про обставини та мотиви, з яких виходив суд при постановленні рішення, а відсутність власника майна та його представника у судовому засіданні позбавило останніх права на обґрунтування своєї правової позиції під час вирішення питання про арешт майна.
Зазначає, що у зв`язку з накладенням арешту на вищезазначене майно ОСОБА_6 позбавлений можливості користуватись та розпоряджатись майном, яке перебуває в його віданні на законних підставах.
Вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень, є предметом кримінальних правопорушень у розслідуваному кримінальному провадження, а особа, майно якої арештоване, є підозрюваним, обвинуваченим, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.
Крім того, з оскаржуваної ухвали, на думку апелянта, вбачається, що слідчому судді в засіданні не було надано доказів та не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, а саме, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також було одержано внаслідок вчинення злочину або є доходами від такого майна, оскільки, на думку апелянта, сам факт визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не може бути самостійною достатньою підставою для арешту цього майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного скарження для останнього обчислюється з дня отримання ним копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить. Тому колегія суддів не вважає, що в даному випадку наявний пропуск цього строку, а отже й не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів убачається, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 12.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме за фактом заволодіння ОСОБА_16 та іншими невстановленими особами майном ФОП ОСОБА_17 на загальну суму 1 377 196,15 гривень, а саме алкогольними напоями.
В рамках цього кримінального провадження 23.10.2021 року в період часу з 02-20 години по 03-00 годину за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд спеціалізованого сідлового тягача марки «RenaultMagnum 440», білого кольору, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_11 належить ОСОБА_9 .
У вказаному транспортному засобі виявлено та вилучено вищевказане майно: мобільні телефони, комп`ютерна техніка, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, посвідчення водія, чорнові записи та інші документи, які мають значення доказів у кримінальному провадженні.
Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 від 25.10.2021 року вищезазначені вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000197.
25 жовтня 2021 року прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000197 з метою збереження речових доказів та запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню речових доказів, виникла необхідність в арешті вилученого майна.
Слідчий суддя, частково задовольняючи дане клопотання, дійшов висновку про накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування на майно, яке було вилучено 23.10.2021 року під час огляду спеціалізованого сідлового тягача марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , та шляхом заборони відчуження та розпорядження на вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «RenaultMagnum440», білого кольору, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , шасі №: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .
Апеляційний суд цілком погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що вищезазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведеного.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000197 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4