ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6523/22
провадження № 1-кп/753/1354/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 6 квітня 2022 року, приблизно о 10 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем тимчасового проживання, що в АДРЕСА_2 , побачив свою співмешканку ОСОБА_8 разом із потерпілим ОСОБА_9 . В подальшому, у ОСОБА_2 виник конфлікт з ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів до його співмешканки ОСОБА_8 , під час якого, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на умисне вбивство потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс потерпілому чотири удари ножем господарсько-побутового призначення в область грудної клітини ОСОБА_9 , після чого наніс йому ще декілька хаотичних ударів кулаками обох рук в область голови потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забитої рани у потиличній ділянці справа; забитої рани у лівій скроневій ділянці; колото-різаної рани у 3-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії зліва, з пошкодженням по ходу ранового каналу верхньої долі лівої легені; колото-різаної рани у 5-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії зліва, що не проникає у плевральну порожнину; колото-різаної рани у 5-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії справа (не проникає у плевральну порожнину); колото-різаної рани у 4-му міжребер`ї по середньо ключичній лінії справа (не проникає у плевральну порожнину).
Усі ушкодження в область грудної клітини у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Вони виникають від дії плаского колюче-ріжучого предмету, типа клинка ножа, за короткий час до настання смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Забиті рани у ділянці голови виникли від дії тупого предмета та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не визнав, оскільки вважав, що захищався. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що 6 квітня 2022 року приблизно о 8 год. ранку йому зателефонував знайомий і запропонував випити пива. ОСОБА_2 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 погодилися та зустрілися зі знайомим в м. Києві на вул. Харківське шосе, де вживали спиртне. Оскільки ОСОБА_2 посварився з ОСОБА_8 , вона пішла до покинутої будівлі, де вони мешкали, а він приблизно через хвилин 20 пішов за нею. Коли підходив до будівлі, то почув крики про допомогу. Дверей у приміщенні не було, ОСОБА_2 відкрив штору та побачив, що ОСОБА_8 лежить на ліжку на лівому боці, нижня білизна знята до колін, а в руці потерпілого уламок від швабри. ОСОБА_2 запитав, що трапилося, на що потерпілий почав кричати. ОСОБА_2 схопив потерпілого за капюшон куртки чи светра та відкинув його у бік ліжка. Однак потерпілий встав і пішов на нього з кулаками, через що ОСОБА_2 вдарив його 2 рази і той впав на коліна. ОСОБА_2 почав його здержувати, тиснучи руками на плечі. В цей час потерпілий взяв ніж з підлоги, почав кричати, що їх вб`є. ОСОБА_2 , продовжуючи утримувати потерпілого, сказав ОСОБА_8 вийти з кімнати. Оскільки потерпілий хотів нанести йому удар в живіт ножем, який знаходився у лівій руці, з під правої руки, ОСОБА_2 перехопив руку останнього, ухилився від удару, продовжуючи утримувати руку потерпілого, взяв ніж та наніс йому 4 удари в груди. ОСОБА_2 зазначає, що був у шоковому стані, боявся за своє життя та життя ОСОБА_8 , але позбавляти життя потерпілого не хотів, тому не всі удари, які він наносив були проникаючі та смертельні. Потерпілий від ударів почав хрипіти. ОСОБА_2 вийшов з приміщення і сказав ОСОБА_8 , що, напевно, він його вбив. ОСОБА_2 одразу пішов викликати швидку та поліцію. На переконання ОСОБА_2 його дії необхідно розцінювати як самозахист.

Також, виступаючи з вступною промовою ОСОБА_2 зазначив, що в нього не було іншого виходу як вбити потерпілого, оскільки якби він цього не зробив, то вбили б його.

Надаючи відповіді на запитання ОСОБА_2 постійно плутався у своїх поясненнях щодо обставин нанесення ним тілесних ушкоджень та дій потерпілого. ОСОБА_2 спочатку казав, що він утримував потерпілого, який стояв на колінах, у напівзігнутому стані, потім показував, що майже навпочіпки у притул сидів за спиною потерпілого, при цьому, утримуючи його саме за плечі, інший раз вже вказував, що точно не може пригадати як він утримував останнього.

Так само не зміг точно відповісти ОСОБА_2 чи дійсно потерпілий намагався нанести йому удар ножем саме в живіт, коли він його утримував на колінах, та яким чином він це міг зробити, коли ОСОБА_2 стояв позаду нього. Не зміг останній, також, відповісти, яким чином потерпілий, утримуючи ніж в лівій руці, стоячи на колінах, взагалі мав можливість нанести удар та дістати до ОСОБА_2 описаним ним способом, а саме, з під правої руки.

Між тим, відповідаючи на питання суду, чому він вирішив наносити удари саме в грудну клітину, де знаходяться життєво важливі органи, розуміючи, що це може призвести до негативних наслідків, а не в руку чи плече, ОСОБА_2 зазначив, що він хотів останнього зупинити саме таких способом. А виступаючи в судових дебатах, ОСОБА_2 вказав, що він не хотів би щоб потерпілий більше такого робив з кимось.

Не дивлячись на такі показання обвинуваченого ОСОБА_2 та часткове визнання вини, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується:
-даними, які містяться в протоколах огляду місця події від 6 квітня 2022 року з фото таблицями до нього та відеозаписом (а.с. 47 - 64), відповідно до яких об`єктом огляду є закинута будівля навпроти будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться труп чоловічої статі, на якому виявлено декілька ушкоджень голови та грудей, також вилучено 3 мобільних телефони, змиви речовини бурого кольору з підлоги, светр, ніж № НОМЕР_1 , ручка та уламок леза;
-даними, які містяться у висновку експерта № 021-1249-2022 (а.с. 65 -68), з яких вбачається, що у трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забита рана у потиличній ділянці справа; забита рана у лівій скроневій ділянці; колото-разіна рана у 3-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії зліва, з пошкодженням по ходу ранового каналу верхньої долі лівої легені; колото-різана рана у 5-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії зліва, що не проникає у плевральну порожнину; колото-різана рана у 5-му міжребер`ї по навкологрудинній лінії справа (не проникає у плевральну порожнину); колото-різана рана у 4-му міжребер`ї по середньо ключичній лінії справа (не проникає у плевральну порожнину). Усі ушкодження в область грудної клітини у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Вони виникають від дії плаского колюче-ріжучого предмету, типа клинка ножа, за короткий час до настання смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Забиті рани у ділянці голови виникли від дії тупого предмета та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала у проміжок часу приблизно з 06 до 10 год. 6 квітня 2022 року від колото-разіних поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені. В результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа невідомого чоловіка, знайдено етиловий спирт в концентрації 3,61г/л (проміле), що при житті може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння;
-даними, які містяться у протоколі пред`явлення трупа для впізнання від 22 квітня 2022 року (а.с. 71 73), відповідно до яких ОСОБА_10 на фото номер ; впізнала свого чоловіка ОСОБА_9 ;
-даними, які містяться у висновку експерта № 091-59-2022 (а.с. 83-88), відповідно до яких кров потерпілого відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному досліджені клинка від ножа виявлена кров особи чоловічої статі. При встановлені групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження слідів від потерпілого;
-даними, які містяться у висновку експерта № 081-102-2022 (а.с. 89 96), відповідно до яких, в наданих на експертизу змивах рук, на куртці та джинсових брюках, вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_2 , виявлено кров людини. При визначені групової належності крові виявлений антиген Н, окрім того, і ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто в даному випадку від потерпілого;
-даними, які містяться у висновку експерта № 101-44-2022 (а.с. 97 100), відповідно до яких, генетичні ознаки крові, виявленої на куртці та джинсових брюках по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові невідомого чоловіка (трупа). Кров в даних об`єктах, ймовірно, походить від невідомого чоловіка (трупа);
-даними, які містяться у протоколі слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 9 червня 2022 року (а.с. 100-102), з яких вбачається, що слідчий експеримент відбувався за участю захисника та статиста, за допомогою якого ОСОБА_2 показував механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому;
-даними тестування на алкоголь, який проводився 6 квітня 2022 року о 15 год. 49 хв. за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, який показав у ОСОБА_2 позитивний результат 2,02 % (а.с. 111);

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , який в суді пояснив, що він на прохання обвинуваченого викликав поліцію, оскільки він сказав, що вбив людину.

Також, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона з обвинуваченим проживає разом близько 10 років. Того ранку до ОСОБА_2 зателефонував друг і запропонував випити, що вони і зробили. Оскільки свідок посварилася з обвинуваченим, вона пішла до покинутої будівлі, де вони мешкали. Коли вона готувала їжу, то до неї підійшов невідомий чоловік, якого вона раніше не бачила, та притиснув під шию ніж. ОСОБА_8 вдарила його ложкою по голові, і вони впали на ліжко, де потерпілий, утримуючи її, намагався зґвалтувати палкою від швабри, на що вона почала кричати. При цьому, в цей момент, ножа у потерпілого не було. Після цього прибіг ОСОБА_2 , відтягнув вбитого від неї, наніс йому пару ударів, після чого той опинився на колінах з ножем. Що робив потерпілий з ножем, та чи намагався він його застосувати до обвинуваченого, вона не бачила, проте стверджувала, що обвинувачений в цей момент був обличчям до потерпілого, і лише після того, як ОСОБА_2 почав наполягати на тому, щоб вона краще пригадала обставини, що він був не попереду, а позаду, свідок зазначила, що не пам`ятає.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_8 не була безпосереднім свідком нанесення обвинуваченим ударів потерпілому та обставин, за яких це відбувалося, а тому її показання не підтверджують і не спростовують наявність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України.

У процесі дослідження і оцінки вказаних доказів, суд не встановив процесуальних порушень при їх збиранні, які б ставили під сумнів обґрунтованість доводів сторони обвинувачення про доведеність вини ОСОБА_2 . Не було вказано про будь які порушення й стороною захисту.
Стосовно висловлювань ОСОБА_2 , що він не хотів вбивати потерпілого, то вони були проаналізовані судом і визнані неспроможними, оскільки вони носять непослідовний, плутаний і суперечливий характер, повністю спростовуються наведеними у вироку доказами, які узгоджуються між собою і викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення
Так, суд звертає увагу, що обвинувачений в судовому засіданні постійно плутався у своїх поясненнях щодо механізму нанесення потерпілому ударів. Зокрема, останній спочатку вказував, що стояв навшпиньки позаду потерпілого, утримуючи його за плечі, потім зазначив, що все таки він стояв у зігнутому вигляді та тримав потерпілого за плечі, потім зазначив, що вже точно не пам`ятає як утримував потерпілого. Також, надаючи відповідь на питання суду, ОСОБА_2 не зміг однозначно відповісти, чи дійсно потерпілий, знаходячись на колінах та тримаючи руки на підлозі, мав можливість тим способом, що вказував ОСОБА_2 , нанести йому удар ножем в живіт.

Щодо доводів ОСОБА_2 та його захисника, що в діях останнього відсутній склад злочину, передбачений ст. 115 КК України, а його дії необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, а в судових дебатах захисник вже стверджував взагалі про невинуватість обвинуваченого, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Згідно з ч. 1ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах
ОСОБА_2 у своїх поясненнях в суді вказував, що він перший схопив потерпілого та відкинув його від чого той впав, а коли піднявся, то саме обвинувачений знову завдав йому 2 удари кулаком по голові від чого той знову впав на коліна, але ОСОБА_2 продовжував його утримувати за плечі. При цьому обвинувачений вказував, що потерпілий був дуже п`яний і не міг йому фізично завдати якихось ударів. Тобто, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не зазнав суспільно небезпечного посягання, яке б створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю. Також суд звертає увагу, що в будівлі, де відбувалися всі події, відсутні будь які двері, а тому ніщо не заважало обвинуваченому разом з цивільною дружиною втекти та покликати на допомогу.
Що стосується версії ОСОБА_2 про те, що потерпілий намагався нанести йому удар ножем в живіт, і в останнього були підстави побоюватися за своє життя чи життя своєї співмешканки, то як вже раніше в цьому вироку зазначав суд, такі твердження останнього не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та розцінюються як спосіб пом`якшити собі покарання за вчинене.

В даному конкретному випадку, встановлюючи відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони зі сторони ОСОБА_2 , суд враховує невідповідність знарядь захисту та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил.
Також, враховуючи кількість ударів, які наносив обвинувачений потерпілому, їх спрямованість у життєво важливі органи, при чому обвинувачений, надаючи відповіді на питання суду, зазначив, що він бажав зупинити потерпілого саме таким способом, утримання в цей момент потерпілого, тобто поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено вбивство потерпілого, на переконання суду, вказує про те, що сукупність таких обставин виключає кваліфікацію дій обвинуваченого, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або розцінено як самозахист.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_2 про його невинуватість в умисному вбивстві, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який хоч і є особою, яка в силу ст. 89 КК України несудимий, однак раніше неодноразово судимий, в тому числі й за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи (а.с. 118), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, неодружений, не має постійне місце проживання, не працює, поведінку останнього безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.
Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Також, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, відсутність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, не працює, суд уважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього залишити без зміни.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 вираховувати з дня фактичного затримання, а саме, з 6 квітня 2022 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 6 квітня 2022 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази: змиви речовини бурого кольору, ножі у кількості 3-х штук, ручку та уламок леза, штани, ремінь, два шнурки, змиви з рук ОСОБА_2 , три мобільних телефони та різні побутові речі, що знаходяться в камері схову Дарницького УП, знищити, мобільний телефон «Нокіа» без батареї і сім карти повернути власнику ОСОБА_2 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1