Категорія: ст. 303 КПК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

21 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017 року.

24.12.2021 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: задовольнити його апеляційну скаргу, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року скасувати та направити на новий розгляд у суд першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на допущення місцевим судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при винесенні судового рішення. Так, зазначає, що він визнаний потерпілим та цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. В порядку ст. 220 КПК України апелянт звернувся до прокурора у вказаному кримінальному провадженні з клопотанням про витребування з підрозділу Офісу Генерального прокурора та надання йому для ознайомлення відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також про забезпечення проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про вирішення питання про накладення арешту на активи, що належать зазначеним у його клопотанні особам, про надання йому ряду процесуальних документів, зокрема, копій вказівок слідчому, запитів, звернень, витребувальних матеріалів і проекту обвинувального акта та доданих до нього матеріалів. Однак звертає увагу на те, що

прокурором Офісу Генерального прокурора було незаконно, невмотивовано та необґрунтовано відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання в порядку ст. ст. 55, 56, 93, 220, 221 КПК України, у зв`язку з чим він звернувся до слідчого суді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою, що полягає у не розгляді його клопотання, у задоволенні якої слідчий суддя відмовив.

12.01.2022 року та 08.02.2022 року прокурор другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , в яких просить: у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у не розгляді його клопотання у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017 року відмовити. Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 4 листопада 2021 року у справі №757/46483/12-к залишити без змін.

Вважає, що ухвала слідчого судді місцевого суду є законною, обґрунтованою та постановленою з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, наголошує на тому, що у ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні вжито всі необхідні заходи щодо захисту прав і законних інтересів потерпілого ОСОБА_6 . Зокрема, всі клопотання потерпілого, що надійшли до Офісу Генерального прокурора, розглянуто прокурорами у встановлений законом термін або скеровано до органу досудового розслідування для розгляду, про що, у свою чергу, було проінформовано ОСОБА_6 .

Представник прокуратури та апелянт в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, а тому враховуючи положення ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутність прокурора та апелянта.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно наданих матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017.

Зазначена скарга ОСОБА_6 була розглянута слідчим суддею по суті відповідно до вимог ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 с т. 307 КПК України про відмову у задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

У Рішенні Конституційного Суду України від 12.06.2012 №13-рп/2012 зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Верховний Суд підкреслив, що Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, також виступає КПК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18).

Згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, у частині 1 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Крім того, відповідно до вимог частини другої цієї статті, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Таким чином, ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017 року, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, оскільки слідчий суддя не відмовив у відкритті провадження за скаргою, не повернув її, а розглянув скаргу по суті з прийняттям рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Проте, враховуючи, що матеріали провадження за оскарженням ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року до Київського апеляційного суду надійшли 10 лютого 2022 року, з метою дотримання строків, передбачених ст. 422 КПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_6 було призначено до судового розгляду.

Згідно висновків, викладених в Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року (справа №755/10061/18) рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає оскарженню, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Отже, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року, з підстав того, що апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 405, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у нерозгляді клопотання у кримінальному провадженні №0001349 від 18.09.2017 року, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 з ю б і н ОСОБА_11 . М и к о л ю ОСОБА_12 р о л ь