Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/587/22
Номер провадження 1-і/948/22/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка, в режимі відеоконференції за допомогою власник технічних засобів,клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001769 від 09.12.2020 р. щодо обвинуваченого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працює, раніше не судимого,

про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,
відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 02.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

суть клопотання, яке розглядається
31.08.2022 р. до суду надійшло вказане клопотання, яке обґрунтоване тим, що в провадженні Вовчанського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 317 ч.2, 311 ч.2, 307 ч.3 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що, починаючи з 06.10.2020р., але не пізніше 26.11.2020р., ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , організували місце для незаконного виготовлення психотропної РVР речовини в АДРЕСА_2 . Продовжуючи свої злочинні дії, вони придбали 5 каністр об`ємом 10 л з рідиною, яка містить у складі соляну кислоту, тим самим виконали всі дії для незаконного придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин. Протягом вказаного вище періоду обвинувачені виготовили психотропну речовину РVР загальною вагою 10 776, 7694 г, яку зберігали без передбаченого законом дозволу, з метою збуту.

З огляду на наявність обґрунтованих доказів обвинувачення, суворості покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 18 год 00 хв по 07 год 00 хв наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу суду; утриматися від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україні; носити електронний засіб контрою.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених у його змісті підстав.
Обвинувачений з клопотанням не погодився просив відмовити в застосуванні вказаного запобіжного заходу, оскільки не збирається змінювати місце проживання, впливати на свідків. Крім цього, запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчився 29.08.2022р. і він нікуди не відлучався, проживає за вказаною адресою з батьками, дружиною та 2-річною дитиною. Водночас, не може працевлаштуватися через браслет, який потрібно постійно заряджати та неможливістю відновити з цих підстав паспорт.
Захисник обвинуваченого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, так як прокурор не довів достатніми доказами, які встановлені КПК України викладені у клопотанні доводи. Надані прокурором документи не дозволяють встановити таких підстав та не відповідають вимогам закону. Доводи про можливість впливу обвинуваченого на свідків це є просто слова, які нічим не підкріплені.
Встановлені судом обставини, з посиланням на докази
Як видно зі змісту клопотання на розгляді Вовчанського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 317 ч.2, 311 ч.2, 307 ч.3 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 27.11.2020р. був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, фактичний час затримання встановлений ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2020р.

27.11.2020р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру, 26.03.2021р. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

За ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.06.2022р. обвинуваченому змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначає, що доказами, якими підтверджується обґрунтованість обвинувачення є: протокол обшуку від 26.11.2020р. під час якого вилучено порошкоподібну речовину у великій кількості, з характерним запахом психотропної речовини, сировину невідомого походження та лабораторні предмети; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протокол затримання; висновки експертів; протоколи огляду предметів; проведені негласні (розшукові) слідчі дії.

Водночас, заявлені ризики не зменшилися, оскільки, перебуваючи поза умовами запобіжного заходу обвинувачений може чинити незаконний тиск на понятих, на власника будинку та інших осіб, місцезнаходження яких встановлюється, також обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від покарання.

Ризик вчинення іншого правопорушення підтверджується тим, що щодо обвинуваченого направлено обвинувальний акт за ст. ст. 164 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, він не працевлаштований, тобто відсутнє джерело доходу, а оскільки злочин вчинено з корисливих мотивів не виключено, що саме відсутність джерела доходу стала підставою для вчинення злочину.

Крім того, необхідно врахувати тяжкість злочину, вагомість доказів, вік обвинуваченого, якому 32 роки, він не має тяжких захворювань та інвалідності, відсутність у нього постійного місця роботи або навчання, відсутність відомостей щодо значного матеріального стану.

Окрім вказаного клопотання на підтвердження викладених у ньому обставин, прокурор надав обвинувальний акт без реєстру матеріалів досудового розслідування, за змістом якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 317 ч.2, 311 ч.2, 307 ч.3 КК України (а.с.23-32).

За ухвалою слідчого судді від 28.11.2020р. ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2021 року (а.с.41-43).

Крім цього, за листом Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова від 11.04.2022р. доведено до відому начальника «Харківського слідчого ізолятора» про те, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 вважається продовженим до 12.06.2022р. (а.с. 40).

Прокурором надані деякі інші ухвали суду, які є неналежними доказами, оскільки або не містять вступної частини (а.с.35-39), або вступна частина на відповідає резолютивній частині, де вказані різні прізвища суддів (а.с.34).

Мотиви суду
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/0-22 від 08.03.2022р. змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема: Машівському районного суду Полтавської області визначена підсудність справ Вовчанського районного суду Харківської області.
На розгляд Машівського районного суду Полтавської області вказане провадження не передавалося, а відтак у суду відсутні будь-які документи, окрім документів наданих прокурором.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого пояснив, що всі матеріали кримінального провадження з письмовими доказами знаходяться у Вовчанському районному суді Харківської області, тобто на окупованій території.
Відповідно до ч.1 ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч.2 ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

За змістом ч.1-3 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

В судовому засіданні з пояснень обвинуваченого та його захисника було встановлено, що певний час обвинувачений тримався під вартою, а в послідуючому йому було змінено запобіжний захід на домашній арешт, термін якого закінчився 29.08.2022р., але доказів на підтвердження цих обставин прокурором надано не було.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні трьох злочинів, передбачених ст.ст. 317 ч.2, 311 ч.2, 307 ч.3 КК України, які класифікуються, як нетяжкий, тяжкий та особливо тяжкий, яке є достатньо обґрунтованим, що підтверджується обвинувальним актом від 13.04.2021р.

Суд позбавлений можливості перевірити доводи прокурора про те, що такими доказами є: протокол обшуку від 26.11.2020р. під час якого вилучено порошкоподібну речовину у великій кількості, з характерним запахом психотропної речовини, сировину невідомого походження та лабораторні предмети; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протокол затримання; висновки експертів; протоколи огляду предметів; проведені негласні (розшукові) слідчі дії, оскільки суду не було надано реєстру матеріалів досудового розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частини перша статті 177 КПК України).

Так, прокурором не доведено жодними доказами можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а відтак його доводи в цій частині носять характер припущень.

Водночас, суд погоджується з доводами прокурора про наявність такого ризику, як продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, з тих підстав, що відносно обвинуваченого направлено обвинувальний акт за ст. ст. 164 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, що вбачається зі змісту обвинувального акту та підтверджено самим обвинуваченим про те, що справа знаходиться на розгляді в суді.

Водночас, суд визнає не доведеним ризик щодо можливості впливу обвинуваченого на свідків.

Так, як зазначив захисник, до кримінального провадження, яке перебуває у Вовчанському районному суді Харківської області, долучені всі письмові докази. Але прокурор не вказав у клопотанні, чи були допитані свідки в даному провадженні, якщо ні, то по якій причині, де вони проживають, і, відповідно, чи міг обвинувачений вчинити на них певний вплив.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З огляду на вказану норму суд враховує, що обвинуваченому загрожує тяжке покарання, оскільки санкція ч.3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, він є молодою особою, має задовільний стан здоров`я, проживає спільно з батьками, дружиною та дитиною, тобто має міцні соціальні зв`язки у місці проживання, не має постійного місця роботи та навчання, раніше не судимий, дотримувався умов попередніх запобіжних заходів, оскільки докази про інше відсутні, майнова шкода та ризик протиправної поведінки відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, суд дійшов висновку, що оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаних вище злочинів, а також ризику, щодо можливості продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, водночас не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а відтак суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого інший більш м`який запобіжний захід.

Так, відповідно до ч.1 ст. 176 КПК України більш м`якими запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.

Водночас, оскільки обвинувачений ніде офіційно не працює, стабільного доходу та майна для можливості внесення застави немає, має на утриманні малолітню дитину, а відтак суд не вбачає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як застава. Разом з тим, осіб, які б могли за нього поручитися та заслуговували на довіру немає, що свідчить про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України, терміном на два місяці, які достатні для забезпечення судового розгляду справи.

Водночас, оскільки судом не встановлено ризику щодо можливості обвинуваченого впливати на свідків, враховуючи час перебування провадження на розгляді суду, відсутності даних про наявність у обвинуваченого закордонного паспорту, суд не вбачає підстав для покладення на обвинуваченого інших вказаних прокурором обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 КПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України застосувати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням терміном на два місяці таких обов`язків:
1)з`являтися на виклик до суду у попередньо визначений час впродовж терміну судового розгляду;

2)не відлучатися з м. Старокостянтинів Хмельницької області без дозволу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год 00 хв 05 вересня 2022 року

Суддя ОСОБА_1