Справа № 182/2011/21
Провадження № 1-кп/0182/230/2022
У Х В А Л А
Іменем України

16.06.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконеренції кримінальне провадження № 0001020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -
з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не минули. Обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та чинити тиск на свідків та потерпілих, скоїти аналогічний злочин.

Потерпілий та представник потерпілої ОСОБА_7 до суду не з`явились.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що він має постійне місце проживання та та роботу, хоч і не офіційну.

Захисник підтримав клопотання свого підзахисного та зазначив, що прокурором клопотання не мотивоване і просив обрати підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши сторонни, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому в результаті такого діяння загинули кілька осіб.

Кримінальним кодексом України за вчинення злочину за ч.2 ст. 286 КК передбачене покарання від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таке суворе покарання може спонукати обвинуваченого, у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, переховуватись від суду.

Такі висновки узгоджуються і з позицією Європейського Суду з прав людини ( рішення від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України"), який зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, на теперішній час судом не допитані всі учасники процесу, обвинувачений просить визначити місцем його проживання місце перебування його неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , яка є свідком по провадженню.

Вищезазначені факти доводять наявність ризику тиску на свідків.

Згідно матеріалів обвинувального акту ОСОБА_5 раніше не судомою особою, однак він притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України.

За цим провадженням він обвинувачується в скоєнні злочину, в стані алкогольного сп`яніння за ч.3 ст. 286 КК України, то то за скоєння аналогічного злочину.

Вищезазначене свідчить, що існує реальний ризик того, що перебуваючи не під вартою ОСОБА_5 може скоїти новий злочин у сфері безпеки дорожнього руху.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Строк тримання під вартою обвинуваченого, належить продовжити не більше ніж на 2 місяці.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, підстав для призначення застави не вбачається.

Керуючись ст..ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали не більше 2 місяці, в рахуючи з 16.06.2022 року по 16.08.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1