Єдиний унікальний номер 341/440/18
Номер провадження 1-кп/341/10/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2017 під № 0000416, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, безробітний, інвалід 3 групи, з середньою спеціальною освітою, неодноразово судимий, зокрема:
- вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 20.05.2014 за ст. 395 КК України;
- вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 28.05.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України, який змінений вироком апеляційного суду Тернопільської області від 22.04.2015;
- вироком Бродівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України, з призначеним покаранням із застосуванням статей 70, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців 10 днів, звільнений 23 серпня 2017 року у зв`язку з відбуттям покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у житло, за наступних установлених судом обставин.
24.10.2017 ОСОБА_6 у м. Львові домовився зі своїм знайомим ОСОБА_4 про вчинення крадіжки чужого майна з помешкань громадян.

Наступного дня, тобто 25.10.2017 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 взяв із собою спеціальні інструменти для відчинення замків типу відмички, зустрівся у м. Львові із ОСОБА_4 і разом поїхали у м. Бурштин Івано-Франківської області

У цей же день приблизно о 11 годин 30 хвилин вищевказані особи прибули до вказаного населеного пункту та зупинились біля міського ринку. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи як співвиконавці, у пошуках квартири, з якої можна було б вчинити крадіжку чужого майна, направились до багатоповерхових будинків, що знаходяться по АДРЕСА_2 , підійшли до квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на сходовій першого поверху та належить сім`ї ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_6 переконався, що поруч нікого немає і за їхніми діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою відмичок відчинив врізний замок вхідних дверей квартири потерпілого та спільно із ОСОБА_4 проник усередину квартири.

Перебуваючи у цій квартирі, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи спільно та умисно, з метою особистого збагачення почали шукати майно, яке можна було б викрасти. При цьому у спальній кімнаті та коридорі виявили належне ОСОБА_7 та його сім`ї особисте майно, а саме: жіночу шкірянку куртку-дублянку чорного кольору торгової марки «Roma Roy COLLECTION» вартістю 3200 грн; жіночу шкіряну куртку-дублянку чорного кольору торгової марки «UMUT LEATHER» вартістю 3200 грн; ланцюжок з білого металу (біжутерія) розмірами 1200 x 4 мм, вартістю 100 грн; ланцюжок з білого металу (біжутерія) розмірами 380 x 2 мм, вартістю 50 грн; чоловічий наручний годинник марки «Jaragor Turboulion» у металевому корпусі жовтого кольору вартістю 1200 грн; мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY GT-S 5660DSJSEK» у корпусі чорного кольору вартістю 1600 грн.

Вищевказані дві жіночі куртки обвинувачений та ОСОБА_6 упакували у знайдену в квартирі полімерну сумку прозорого кольору. Ланцюжки з металу білого кольору ОСОБА_8 заховав у кишені своїх штанів. ОСОБА_4 забрав чоловічий наручний годинник та мобільний телефон, які заховав у кишені.

Надалі обвинувачений та ОСОБА_6 з викраденим майном вийшли з квартири ОСОБА_7 на сходову та направились до виходу з під`їзду. Однак у цей час вони були виявлені власником квартири ОСОБА_7 , який надійшов з вулиці та, виявивши, що вхідні двері його помешкання не зачинені на ключ, відійшов до входу у під`їзд і почав телефонувати своєму родичу.

Побачивши ОСОБА_4 та ОСОБА_6 із сумкою, ОСОБА_7 зрозумів, що вказані особи вчинили крадіжку майна з його квартири.

Обвинувачений ОСОБА_4 , бажаючи покинути місце злочину, відштовхнув потерпілого у сторону та вибіг з під`їзду, за межами якого почув як потерпілий питав ОСОБА_6 , що вони роблять.

З частиною викраденого майна на суму 2800 грн ОСОБА_4 втік у невідомому напрямку. ОСОБА_6 був затриманий з частиною викраденого майна власником квартири ОСОБА_7 , який викликав працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 9350 гривень.

З огляду на викладене, суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у житло потерпілого ОСОБА_7 .
Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки, обвинувачений в судовому засіданні вину визнав, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та надав суду показання, аналогічні пред`явленим обвинуваченням, які відповідають фактичним обставинам справи і такі ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого у суду немає, дослідженням документів, які стосуються характеризуючих даних обвинуваченого, вироку суду щодо ОСОБА_6 , документів щодо речових доказів. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.
Потерпілий просив розгляд справи здійснювати без нього.
Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав та висловив каяття щодо вчиненого. Розказав, що спільно з ОСОБА_6 приїхав до міста Бурштина з метою вчинення крадіжок. ОСОБА_6 спеціальними відмичками відчинив вхідні двері у квартиру потерпілого, де обвинувачений взяв лише годинник і телефон, а ОСОБА_6 зібрав різний одяг. З квартири обвинувачений вийшов першим і зустрів на сходовій клітці потерпілого. З метою уникнення відповідальності, відштовхнувши потерпілого без наміру спричинити тілесні ушкодження, вийшов з під`їзду і залишив місце вчинення злочину. Просив врахувати, що дуже хворіє, проживає з мамою літнього віку, останні роки з дому за станом здоров`я майже не виходить, потребує постійно лікарського контролю та лікування. Просив суворо не карати. Збитки готовий відшкодувати.
Вироком Галицького районного суду від 19 грудня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок набрав законної сили та містить виклад обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 спільно зі ОСОБА_4 .

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців 10 днів. Вказане свідчить про повторність вчинення корисливого злочину.
Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, надаючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за ч. 3 ст. 186 КК України, наявність судимості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно з висновком експерта від 31.01.2020 № 35 у ОСОБА_4 діагностовано захворювання: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія 4. Хронічна хвороба нирок III а ст. (ШКФ-ЕРІ-51 мкм/л) СНІД-асоційована нефропатія (В 20). Хронічний гепатит С (аНСV+). РПП (розлади психіки і поведінки) унаслідок поєднаного вживання опіоїдів та амфетамінів. Синдром залежності, стан часткової ремісії. Кандидоз. Лейкоплакія слизової щік, плоска форма. ЗЗТБ (залишкові зміни туберкульозу) (2018 рік) у вигляді пневмофіброзу. Двобічна сенвоневральна приглухуватість, практична глухота. Викривлення носової перегородки. Хронічний риніт. Слухопротезований.

Вищевказані хвороби не є проявом симуляції ОСОБА_4 .

Згідно з випискою від 28.10.2021 наявний вірусний гепатит С.

Урахувавши характер кримінального правопорушення і його кваліфікуючі ознаки; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до довідки-характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав, покаявся, проте збитки не відшкодував, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини третьої статті 186 КК України у виді позбавлення волі.
На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При цьому підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає через відсутність кількох пом`якшуючих покарання обставин.
Відповідно до частини першої статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Своєю чергою, ураховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, його стан здоров`я з наявністю кількох тяжких захворювань, факт проживання з літньою матір`ю пенсійного віку, якій потрібна його фізична допомога, а також відсутність даних про те, що з жовтня 2017 року обвинувачений вчиняв кримінальні правопорушення, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення особи можливі без відбування покарання, та вважає за можливе на підставі положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, з огляду на обставини справи, стан здоров`я ОСОБА_4 і спосіб його життя протягом останніх років, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової його ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що він став на шлях виправлення.

Окрім обов`язків, визначених частиною першою статті 76 КК України, суд додатково покладає обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з протоколом затримання обвинуваченого ОСОБА_4 08.03.2018 затримано та надалі ухвалою слідчого судді від 09.03.2018 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Надалі ухвалами суду було продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

11.10.2018 ухвалою суду обвинуваченому змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло.

На підставі приписів частини 5 статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на час ухвалення вироку не обрано.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 75, 76, 186 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 березня 2018 року до 11 жовтня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк суд встановлює тривалістю 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешт на речові докази:
1) мобільний телефон «NOKIA RM-1035» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ; 2) мобільний телефон «Swissone BBM 320C» ІМЕІ НОМЕР_3 із сім-картою «lebara» з номером НОМЕР_4 ; 3) сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_5 ; 4) специфікація до Договорів 1,2 № 00117836 від 14.10.2017 ПТ «Ломбард «Реверс» ТОВ «Тамплієрія і компанія»» - 1 аркуш; 5) інструкція з колонок та субуфера «A521 User Manual» із написами рукописними номерів мобільних телефонів та імен; 6) чоловічі туфлі «Mocassino» шкіряні чорного кольору, розмір 45, накладений ухвалою слідчого судді від 02.11.2017.

Речові докази:
1) мобільний телефон «NOKIA RM-1035» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ; 2) мобільний телефон «Swissone BBM 320C» ІМЕІ НОМЕР_3 із сім-картою «lebara» з номером НОМЕР_4 ; 3) сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_5 ; 4) чоловічі туфлі «Mocassino» шкіряні чорного кольору, розмір 45, які знаходяться у відділенні поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 .
Речові докази:
1) специфікація до Договорів 1,2 № 00117836 від 14.10.2017 ПТ «Ломбард «Реверс» ТОВ «Тамплієрія і компанія»» - 1 аркуш; 2) інструкція з колонок та субуфера «A521 User Manual» із написами рукописними номерів мобільних телефонів та імен залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_9