Справа №592/2922/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/261/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

04 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/2922/22 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- підозрюваний ОСОБА_10 просить переглянути ухвалу слідчого судді через те, що він не згоден з сумою застави;

- захисник підозрюваного ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання ОСОБА_11 обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн, оскільки визначена слідчим суддею сума застави є завищеною та непомірною для підозрюваного з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його майнового та сімейного стану, а також інших даних про його особу.

16.05.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Суми, звернувся слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 10.05.2022 приблизно о 21:30 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 проникли до приміщення магазину «Вектор» в АДРЕСА_1 , звідки намагались таємно викрасти майно ФОП « ОСОБА_14 » на суму 17936 грн, але не змогли реалізувати свій умисел до кінця, оскільки були затримані працівниками поліції.

10.05.2022 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, 11.05.2022 ОСОБА_11 затриманий в порядку ст. 208 КПК і йому повідомлено про підозру.

Зважаючи на те, що обґрунтованість повідомленої підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень, то слідчий просив застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, з визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 до ОСОБА_11 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99240 грн. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, органами досудового розслідування ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; ОСОБА_11 має судимості за умисні тяжкі злочини, в тому числі й за корисливі злочини, а тому більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 і запобігти ризикам.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_11 не звертався до суду з клопотанням про розгляд кримінального провадження за його участю, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг у відсутності підозрюваного ОСОБА_11 .

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Здійснивши розгляд клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_11 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, внаслідок чого дійшов цілком правильного висновку про необхідність застосування підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК і не пов`язаного з позбавленням волі.

Зокрема, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за скоєне; незаконно впливати на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості оголошеної підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

З огляду на це, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_11 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Врахування тяжкості кримінального правопорушення при цьому має свій раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_11 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_11 нового кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні корисливого тяжкого кримінального правопорушення. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування, а також наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання/покращення матеріального становища, що у сукупності з зазначеними вище обставинами, також об`єктивно свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжний заходів для запобігання існуючим ризикам.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_11 має на утриманні непрацездатну матір-інваліда та неповнолітню дитину, наявність міцних соціальних зв`язків та постійне місце проживання, заробляння на життя періодичними заробітками, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж якимось чином знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини, хоча і мають певне значення, але повинні враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_11 шляхом певного обмеження його особистих прав.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а згідно ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо підозрюваної у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, до яких відноситься ч. 4 ст. 185 КК, особи, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою було правомірним і в межах дискреційних повноважень слідчого судді, з урахуванням наявних доказів, ймовірної тяжкості покарання, майнового та сімейного стану тощо, а тому вказаному вище питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги виключно тяжкість кримінального правопорушення, та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування запобіжного заходу. При цьому необхідно зауважити, що відповідно ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а згідно приписів ч. 1 ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.05.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4