Справа № 946/2238/22
Провадження № 1-кс/946/1050/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Ізмаїльської окружної прокуратури,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2022 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою (справа №946/2238/22) на бездіяльність Ізмаїльської окружної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 ,, ОСОБА_8 , прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, слідчими Ізмаїльського РВП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,, прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , слідчим ТУ ДБР у м. Миколаїв ОСОБА_20 , а також посадовими особами Морської адміністрації (включаючи Голову Морської адміністрації ОСОБА_21 ) та Міністерства інфраструктури України, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України та надання їй витягу з ЄРДР за результатами розгляду її заяви.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 31.03.2022 року вищезазначена скарга розподілена на слідчого суддю Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

31.03.2022 р. слідчим суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід з підстав викладених у письмовій заяві.

Так, в обґрунтування скарг ОСОБА_3 зазначила, що 28.03.2022 року нею було подані заяви прокурору про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 ,, ОСОБА_8 , прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, слідчими Ізмаїльського РВП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,, прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , слідчим ТУ ДБР у м. Миколаїв ОСОБА_20 , а також посадовими особами Морської адміністрації (включаючи Голову Морської адміністрації ОСОБА_21 ) та Міністерства інфраструктури України, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України. Відповідні заяви були отримані в прокуратурі. До цього часу зазначені заяви про вчинення злочинів прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_22 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уповноваженим прокурором не розглянуті, що вказує на бездіяльність уповноваженого прокурора та грубо порушує процесуальні права потерпілих.

У заяві про злочин від 28.03.2022 року ОСОБА_3 просила наступне:

1.Внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 ,, ОСОБА_8 , прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, слідчими Ізмаїльського РВП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,, прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , слідчим ТУ ДБР у м. Миколаїв ОСОБА_20 , а також посадовими особами Морської адміністрації (включаючи Голову Морської адміністрації ОСОБА_21 ) та Міністерства інфраструктури України, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України.

2.Надати витяг з ЄРДР з відомостями про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 ,, ОСОБА_8 , прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, слідчими Ізмаїльського РВП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,, прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , слідчим ТУ ДБР у м. Миколаїв ОСОБА_20 , а також посадовими особами Морської адміністрації (включаючи Голову Морської адміністрації ОСОБА_21 ) та Міністерства інфраструктури України, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України.

3.Припинити використання підроблених документів на так званий пором «Кислицький» (у тому числі підробленого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 року та підробленого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року);

4.реалізувати її права як потерпілої;

5.здійснити глибоку, всебічну, об`єктивну та незалежну перевірку документів, н підставі яких ОСОБА_4 здійснює експлуатацію так званого порому «Кислицький»;

6.вжити негайних заходів до повного припинення використання так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (фактично порому ВИЛ-0224-К), зареєстрованого на ОСОБА_4 на підставі підроблених документів, використання якого в абсолютно аварійному стані та за відсутності будь-якого акту технічного нагляду на судно упродовж 4-х років (з 27.10.2017 року) завдає непоправної шкоди унікальному навколишньому природному середовищу та ставить під пряму загрозу життя та здоров`я людей;

7.вжити негайних заходів щодо припинення завдання шкоди життю та здоров`ю людей, а також навколишньому природному середовищу внаслідок використання так званого «порому «Кислицький».

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язанні заявити самовідвід.

Також слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 5 ст. 9 КПК, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як встановлено слідчим суддею, у заяві про злочин від 28.03.2022 року мова йде у тому числі й щодо злочинного (корупційного сприяння окремих суддів (слідчих суддів) Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 на користь злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також у заяві від 28.03.2022р. ОСОБА_3 просить повідомити про підозру, серед інших, й слідчому судді ОСОБА_1 .

Тобто, вбачається, що скаржник ОСОБА_3 просить слідчого суддю Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 зобов`язати уповноважену особу Ізмаїльської окружної прокуратури внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 28.03.2022 року, в яких частково йдеться мова й про слідчого суддю ОСОБА_1 .

Таким чином, та обставина, що скарги знаходяться на розгляду у слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 та вимоги скарги частково стосуються й слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 може за об`єктивним критерієм викликати недовіру не тільки у ОСОБА_3 , а й у стороннього спостерігача, а тому зазначена практика Європейського суду з прав людини має бути застосована у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаного клопотання, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду даного клопотання слідчим суддею ОСОБА_1 у сторонніх спостерігачів та учасників кримінального провадження є об`єктивно обґрунтовані підстави вважати, що зазначені обставини можуть позначитися на безсторонності на слідчого суддю ОСОБА_1 , вказане є об`єктивним критерієм недотримання безсторонності суду, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовно підриває довіру, як суди повинні вселяти в громадкість у демократичному суспільстві.

Таким чином, є доцільним задовольнити заявлений самовідвід слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.35, 75-82 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Прийняти самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Справу № 946/2238/22 (провадження № 1-кс/946/1050/22) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Ізмаїльської окружної прокуратури та зобов`язання вчинити певні дії, направити до канцелярії суду з кримінальних справ Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1