Справа №613/1381/21 Провадження № 1-кс/613/144/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року. Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Богодухові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000295 від 28.08.2021, -

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна навантажувача, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що 03.09.2021 року у кримінальному провадженні № 0000295 від 28.08.2021 ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно - навантажувач, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . Вказаний навантажувач було вилучено та направлено для зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

Арешт було накладено на вказаний транспортний засіб як на речовий доказ, оскільки він був необхідний для проведення відповідних експертиз.

ОСОБА_3 зазначає, що довіреністю від 21.09.2021 ОСОБА_4 уповноважив його управляти та розпоряджатися (продавати, міняти, здавати в оренду, заставляти), стежити за технічним станом, робити поточний ремонт навантажувача. Довіреність видана строком на десять років. Вказаний транспортний засіб, відповідно до договорів про здійснення спільної діяльності № 4 від 10.01.2021 та № 3 від 05.01.2022 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , постійно використовувався у підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_5 у сфері послуги спецтехніки.

Однак, накладення арешту на зазначений транспортний засіб унеможливлює використання даного транспортного засобу для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що під час розгляду слідчим суддею клопотання прокурора про арешт майна було встановлено, що вказаний самоскид-с є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний для проведення відібрання зразків піску, який знаходився у транспортних засобах, вилучених під час огляду місця події, однак, враховуючи, що після накладення арешту на майно сплинув значний час, враховуючи розумність строків досудового розслідування, ОСОБА_3 вважає, що слідча дія із проведення відібрання зразків є виконаною.

Також зазначає, що навантажувач, марки Т-156, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 залучався для забезпечення потреб підрозділів територіальної оборони, у зв`язку із російською збройною агресією проти України.

Отже, факт вилучення транспортного засобу навантажувача, марки Т-156, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_3 , порушує його право на володіння та користування ним, його неповернення особі, у фактичному володінні якої перебуває майно, призводить до заподіяння значних збитків.

Особа, у фактичному володінні якої перебуває майно ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор також надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зазначив, що заперечує проти скасування арешту майна, так як на теперішній час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню не закінчено, триває проведення економічної експертизи, однак не заперечує проти скасування арешту майна в частині користування майном та зміни місця зберігання майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 03.09.2021 накладено арешт на навантажувач, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , визначено місце зберігання транспортного засобу майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Міліцейська, 9.

Згідно з копією довіреності від 21.09.2021, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 управляти та розпоряджатися /продавати, міняти, здавати в оренду, заставляти/, стежити за технічним станом, робити поточний ремонт належного ОСОБА_4 навантажувача, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Отже, ОСОБА_3 є особою, у фактичному володінні якої перебуває майно, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч.1, 2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Завданням арешту майна відповідно до вимог ст.170 КПК, є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.
Даних про те, що арешт було накладено необґрунтовано слідчому судді не надавалось, отже, враховуючи, що у провадженні ще не закінчено проведення слідчих дій, тобто потреба в арешті не відпала, слідчий суддя вважає, що повне скасування арешту транспортного засобу, який є речовим доказом, суперечитиме меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі меті накладення арешту.
Водночас, оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту та письмові матеріали, приєднані до клопотання, слідчий суддя наголошує на такому.
Згідно з положеннями ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а у разі задоволення клопотання про арешт майна має застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, та застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /з протоколами до неї/ та практики Європейського Суду з прав людини, втручання в право особи на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Крім того, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Отже, стаття 1 Першого протоколу, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення у справі «Броньовський проти Польщі»). Заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»).
Відповідно до договорів про здійснення спільної діяльності № 4 від 10.01.2021 та № 3 від 05.01.2022, ОСОБА_3 з одного боку і ФОП ОСОБА_5 в особі ОСОБА_5 , що діє на підставі свідоцтва про держреєстрацію № НОМЕР_3 від 28.04.2011, з іншого боку, уклали договір про здійснення спільної діяльності у сфері послуги спецтехніки: зазначеної в Додатку № 1 до цього Договору із метою одержання прибутку.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 28.08.2021, арешт на майно, яке перебуває у фактичному володінні ОСОБА_3 накладено ухвалою слідчого судді від 03.09.2021, отже досудове розслідування триває вже дев`ять місяців, весь цей час ОСОБА_3 позбавлений можливості використовувати транспортний засіб у своїй безпосередній діяльності. Таке тривале обмеження мирного володіння майном на думку слідчого судді має ознаки надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності та не відповідає принципу пропорційності.

Крім того, як вбачається з довідки № 02-15/2164 від 01.06.2022, виданої Богодухівською міською радою Харківської області, у зв`язку з російською збройною агресією проти України, в період часу з 04.03.2022-05.03.2022, 07.03.2022-08.03.2022, ОСОБА_3 залучався для забезпечення потреб підрозділів територіальної оборони, а саме на навантажувачі, марки Т-156, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював роботу по укріпленню блокпостів на території Богодухівської територіальної громади Харківської області.

Враховуючи викладене, з метою дотримання «справедливого балансу» між потребами досудового розслідування та правом власності особи, беручи до уваги, що даних про те, що зміна місця зберігання вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано, слідчий суддя доходить висновку про часткове задоволення клопотання та часткове скасування арешту шляхом скасування заборони використання арештованого майна зі зміною місця зберігання транспортного засобу та передачею вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання особі, у фактичному володінні якої перебуває майно, з покладенням обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

При цьому, враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено, враховуючи мету накладеного арешту, а саме збереження речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне залишити арешт в частині заборони відчуження транспортного засобу та розпорядження ним.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 100, 173-175, 309, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000295 на навантажувач, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , перебуває у фактичному володінні ОСОБА_3 та перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП у Харківській області, скасувати частково в частині заборони його використання.

Заборонити відчуження навантажувача, марки Т-156, 1991 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та розпорядження ним - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Змінити місце зберігання транспортного засобу та здійснювати його зберігання за місцем реєстрації ОСОБА_3 адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1