Справа №505/675/22
пр. №1-кп/505/395/2022
12.04.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, а зареєстрованого АДРЕСА_2 (на даний час АДРЕСА_1 ),
- обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України,

В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України таугода про визнання винуватості від 24.03.2022 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_2 та інші невстановлені в ході досудового слідства особи у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через Державний кордон України на територію Республіки Франція в місто Мелен, з метою їх експлуатації, шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в їх зверненні до державних органів Республіки Франція з проханням надати їм правовий статус біженців,мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про нібито побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, з метою подальшого незаконного отримання останніми виплат з державного бюджету Республіки Франції, що відповідно до законодавства Республіки Франція призначаються для осіб, які звернулися з заявою про отриманням статусу біженця, на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, вступили у попередню змову та розробили план та алгоритм дій, для реалізації свого злочинного умислу.
Так, у вересні 2020 року ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА1, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , зустрілася із раніше знайомою їй ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході бесіди із ОСОБА_8 . ОСОБА 2 з`ясувала, що остання знаходиться в скрутному матеріальному становищі, шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА 2 запропонувала потерпілій ОСОБА_8 отримати грошові кошти в сумі 200 євро за поїздку до Республіки Франція, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії їй необхідно буде здійснити за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілої хибне уявлення про отримання значних заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому її скрутним матеріальним становищем, отримала її добровільну згоду на переміщення до Республіки Франція.
В подальшому ОСОБА 2, реалізуючи спільний з ОСОБА_5 та ОСОБА1 злочинний умисел, здійснила дії направлені на оформлення паспорту для виїзду за кордон потерпілій ОСОБА_8 , при цьому надавши останній грошові кошти в сумі 1050 гривень, для оплати послуг за прискорену процедуру оформлення вказаного документа.
Далі, приблизно в середині вересня 2020 року, через невстановлену особу, ОСОБА_2 передала ОСОБА_8 інформацію про час та місце, куди необхідно прибути останній, звідки буде вирушати транспорт для виїзду до Республіки Франція.
Потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи в матеріальній залежності від ОСОБА 2, бажаючи отримати обіцяні грошові кошти від останньої, прибула до автобусної зупинки на автошляху Т1621 сполученням смт. Любашівка м. Балта, де останню зустрів ОСОБА_1, який, з метою організації переміщення потерпілої до м. Мелен Ресубліки Франція, встановив над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останньої, та 26.09.2020 разом із ОСОБА_8 автомобільним транспортом вирушив до Республіки Франція.
В подальшому ОСОБА_1, використовуючи підневільний стан ОСОБА_8 , який проявився в неможливості самостійно покинути межі Республіки Франція,у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, доставив потерпілу до м. Мелен, де передав останню невстановленій в ході досудового слідства особі, з метою організації останньою звернення потерпілої до компетентних держаних органів Республіки Франція для отримання нею статусу біженця під вигаданою легендою, задля подальшого отримання потерпілою банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Республіки Франції є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Республіки Франція.
Далі, під контролем та керівництвом невстановленої досудовим слідством особи, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА1 та ОСОБА 2 потерпіла ОСОБА_8 в період з 26.09. по 24.10.2020 (точного часу в ході слідства не встановлено), перебуваючи в м. Мелен Республіки Франція, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернулася до компетентних держаних органів Республіки Франція із заявою про отримання нею статусу біженця під вигаданою невстановленою досудовим слідством особою, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА 1 та ОСОБА_2, легендою, яку вона запам`ятала заздалегідь, та отримала банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 , перебуваючи на території Республіки Франція, діючи за попередньою змовою із ОСОБА1, ОСОБА2 та невстановленою в ході слідства особою, вилучив у потерпілої ОСОБА_8 з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Крім того, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та інші невстановлені особи, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою між собою, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України на територію Французької Республіки в місто Мелен, з метою їх експлуатації, шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в їх зверненні до державних органів Французької Республіки з проханням надати їм правовий статус біженців, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про нібито побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, з метою подальшого незаконного отримання останніми виплат з державного бюджету Французької Республіки, що відповідно до законодавства Французької Республіки призначаються для осіб, які звернулися з заявою про отриманням статусу біженця, на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, вступили в попередню змову та розробили план та алгоритм дій, для реалізації свого злочинного умислу.
Крім того, у вересні 2020 року ОСОБА_3 перебуваючи в злочинній змові із ОСОБА_5 , за допомогою мобільного зв`язку зв`язалася із потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході бесіди ОСОБА З стало відомо, що ОСОБА_7 , не має постійного джерела доходу, перебуває в скрутному матеріальному становищі та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, та в ході спілкування запропонувала останній поїхати до Французької Республіки з метою працевлаштування, запевнила, що допоможе заробити грошові кошти у Французькій Республіці, забезпечить вигідні умови проживання, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії їй необхідно буде здійснити, таким чином створивши у потерпілої хибне уявлення про працевлаштування у Французькій Республіці, скориставшись при цьому її скрутним матеріальним становищем, отримала її добровільну згоду на переміщення до Французької Республіки.
Далі, приблизно в вересні 2020 року ОСОБА 3, будучи обізнаною, що ОСОБА_7 має закордонний паспорт, повідомила потерпілій інформацію, про час та місце, куди необхідно прибути останній звідки буде вирушати транспорт для виїзду до Французької Республіки.
Потерпіла ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА 3 вказівки, які вона надала в ході телефонної розмови, перебуваючи в матеріальній залежності від останньої, бажаючи працевлаштуватися за кордоном, прибула до вказаного ОСОБА 3 місця, де її очікувала остання.
В подальшому, ОСОБА_3, з метою організації переміщення потерпілої ОСОБА_7 до м. Мелен Французької Республіки, встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадним станом останньої, та 26.09.2020 разом із потерпілою автомобільним транспортом вирушила до Республіки Франція.
В подальшому ОСОБА 3, використовуючи підневільний стан ОСОБА_7 , який проявився в неможливості самостійно покинути межі Французької Республіки, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, доставила потерпілу до м. Мелен, де передала останню ОСОБА_5 , з метою організації ним звернення потерпілої до компетентних держаних органів Республіки Франція для отримання нею статусу біженця під вигаданою легендою, задля подальшого отримання нею банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Республіки Франція.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 , ОСОБА 3 та інших невстановлених осіб, потерпіла ОСОБА_7 в період з 27.09.2020 по 16.11.2020 (більш точного часу в ході слідства не встановлено), перебуваючи в м. Мелен Французької Республіки, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернулася до компетентних держаних органів із заявою про отримання нею статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 легендою, яку вона запам`ятала заздалегідь, та отримала банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 , вилучив у потерпілої з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Відповідно до аб. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 надали письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
З урахуванням вимог статей 470, 472 КПК України, прокурором під час прийняття рішення про укладення угоди враховано такі обставини:
1) ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб - ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю вчинених ним та іншими особами злочинів, зокрема повідомив раніше невідомі стороні обвинувачення обставини злочинної діяльності, повідомив про дії осіб, причетних до вчинення злочинів, які підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку;
2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри) - злочини, у яких підозрюється (обвинувачується) ОСОБА_5 передбачені ч. 2 ст. 149 КК України, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років;
4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень - ОСОБА_5 повідомлено відповідні відомості, які використано правоохоронними органами для виявлення та припинення вчинення злочинів особами, причетними до вчинення кримінальних правопорушень за його участі, а саме ч. 2 ст. 149 КК України.
Згідно даної угоди прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 149 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, сприяв слідству у розкритті даних злочинів, розкаявся у скоєнні кримінальних правопорушень.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, який встановлюється судом тривалістю від 1 (одного) до 3 (трьох) років. На підставі ст. 77 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Отримана згода прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладену 24.03.2022 року та визнати винуватим ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 149 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_4 просив також затвердити угоду про визнання винуватості укладену 24.03.2022 року між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити покарання за ч. 2 ст. 149 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у одного із них наявність захворювання. Судом ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 149 КК України, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором від 24.03.2022 року затвердити, і призначити узгоджене покарання, встановивши 1 рік іспитового строку, враховуючи, що він є батьком двох неповнолітніх дітей, один із яких хворий і він є одним кормільцем в сім`ї, раніше не судимий.
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Як вбачається з абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається із угоди потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , надали письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
Таким чином, за сукупністю скоєного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 149 КК України - вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману потерпілого, його уразливого стану, вчинені за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 2 ст. 149 КК України - вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману потерпілого, його уразливого стану, вчинені повторно, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Кваліфікація кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України скоєних ОСОБА_5 , яка вказана в угоді про визнання винуватості є правильною.
Злочини за ч. 2 ст. 149 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, викриває інших співучасників, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства обирався у вигляді особистого зобов`язання, згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.02.2022 року.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1