Справа № 572/2101/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 1-кп/47/22 0000316) про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 22 червня 2018 року приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в будинку за місцем свого проживання : по АДРЕСА_1 , під час суперечки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин із дружиною ОСОБА_7 , умисно завдав останній не менше п`яти ударів кулаками рук в область голови, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді : внутрішньочерпної травми у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, 2-х крововиливів у м`які тканини голови, 2-х синців та садно на обличчі, синців на шиї, 11 синців на лівій руці, синців на лівій боковій поверхні живота, синця на лівій нозі, які щодо живих осіб (в своїй сукупності) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілої, яка настала о 09 год. 30 хв. 01 липня 2018 року внаслідок внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав повністю.

По суті обвинувачений пояснив, що він мав їхати на тимчасові заробітки до Республіки Білорусь, однак, повернувся додому, виявивши, що дружина знаходиться в стані сп`яніння. Обвинувачений не заперечує, що дійсно, 22 червня 2018 року ввечері (після 19 год.) збирався до кафе, під час чого в ході конфлікту дав дружині ляпаса по обличчю, через що у неї на губі з`явилась кров. Коли повернувся додому дружина спала, вранці наступного дня дружина також спала. Зі слів обвинуваченого 23 червня 2018 року він протягом дня був відсутній дома, а ввечері виявив на голові потерпілої, яка була без свідомості, гематому, через що викликали швидку медичну допомогу. Одночасно обвинувачений пояснив, що вранці 23 червня 2018 року потерпіла спілкувалась з ним, знаходилась разом із обвинуваченим та його друзями, готувала їжу. Отже, обвинувачений заперечує, що смерть потерпілої могла настати від завданого їй ним удару по обличчю, а припускає, що вона могла отримати тілесні ушкодження протягом 23 червня 2018 року за невстановлених обставин.

Заслухавши покази обвинуваченого, інших учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України визнаються належними, допустимими та достатніми суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

24 червня 2018 року Дубровицьким відділенням поліції Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області зареєстровано повідомлення із правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.к.п.1).

Потерпіла ОСОБА_8 від дачі показів у даному кримінальному провадженні відмовилась на підставі ст.63 Конституції України, в подальшому подала клопотання про розгляд даного провадження у її відсутності.

Із протоколу огляду місця події, проведеного на підставі письмової заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме : будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , встановлено, що за вказаною адресою знаходиться дерев`яний житловий будинок, навпроти якого знаходиться приміщення літньої кухні. При огляді приміщення кухні встановлено, що в ньому наявні кільки приміщень, в тому числі, коридор, кухня та житлова кімната, які є умебльованими та містять різноманітні побутові речі. При огляді житлової кімнати на дивані та підлозі виявлені плями речовини червоного кольору та рідини, схожої на воду. При огляді місця події вилучені змиви рідини з плями червоного кольору (а.к.п.08, 09-13).

В ході слідчого експерименту, який проводився під час досудового розслідування із свідком ОСОБА_9 встановлено, що останній на місці розказав та показав обставини, за яких обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження потерпілій. Так, ОСОБА_9 показав, що в кінці червня 2018 року обвинувачений запросив його до себе додому, під час чого вони вживали спиртні напої. Біля 21-22 години додому повернулась дружина обвинуваченого, яка також була у стані сп`яніння. З цього приводу між обвинуваченим та потерпілою відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 кулаком близько п`яти ударів. Вказаний конфлікт був припинений тіткою ОСОБА_10 . Крім цього, під час вказаної слідчої дії свідок на статистові продемонстрував яким саме чином обвинувачений наносив удари потерпілій по голові та по тулубу, при чому свідок додав, що після ударів у потерпілої на обличчі з`явилась кров. Вказана слідча дія проводилась в господарстві обвинуваченого на підставі його добровільної заяви (90, 91-94).

Під час судового провадження свідок ОСОБА_9 змінив покази, пояснивши, що обвинувачений лише один раз вдарив потерпілу, давши їй ляпаса долонею руки по обличчю, оскільки вона ходила до знайомої на ім`я ОСОБА_11 , звідки повернулась в стані сп`яніння.

Усунути вказані розбіжності суж не взмозі, оскільки свідок помер.

При вирішенні питання достовірності показів свідка ОСОБА_9 суд віддає перевагу показам свідка, отриманим під час слідчого експерименту, так як вказані покази співпадають і узгоджуються з іншими доказами, наданими суду, в тому числі, з висновком судово-медичної експертизи потерпілої стосовно локалізації та кількості отриманих нею тілесних ушкоджень.

В подальшому, під час судового провадження вказаний свідок давав суперечливі покази, плутався у хронології подій, а також у кількості ударів, що наносив обвинувачений потерпілій.

Отже, суд вважає достовірними саме покази, що дані свідком ОСОБА_9 під час досудового слідства.

Під час слідчого експеримента, проведеного із обвинуваченим, останній не заперечував, що 22 червня 2018 року він завдав своїй дружині кілька ударів, від яких у неї на обличчі з`явилась кров. На наступний день протягом дня вживав алкоголь, а 24 червня 2018 року виявив, що дружина непритомна, в зв`язку із чим викликали швидку медичну допомогу (а.к.п.97-101).

В обгрунутвання своєї позиції щодо невизнання вини стороною обвинувачення було вказано, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження, що потягли смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 при невизначених обставинах. Судом не приймається до уваги вказана версія, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в ході судового провадження та є виключно припущенням сторони захисту, що не ґрунтується на достовірних та належних доказах.

Крім цього, допитана судом свідок ОСОБА_12 підтвердила факт систематичних непорозумінь між потерпілою та обвинуваченим, під час яких останній міг вдарити дружину, іноді свідок бачила потерпілу із синцями, в зв`язку із чим потерпіла неодноразово викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що чула від жителів села, що ОСОБА_7 перебуває в лікарні через те, що її побив чоловік. Свідок пояснила, що не дуже часто спілкувалась із потерпілою, однак, іноді та скаржилась їй на чоловіка, який її бив, часто на потерпілій були видні синці. Свідок заперечила факт її спілкування із потерпілою напередодні подій, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні.

Під час огляду трупа ОСОБА_7 встановлено, що труп перебував у кімнаті №8 ЦМЛ м.Рівне по вул.Карноухова. Труп завернутий у простинь білого кольору з візерунками, на голові трупа міститься марлева пов`ящка. Під час огляду трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді забоїв голови, верхніх та нижніх кінцівок (а.к.п.57).

Допитаний судом свідок ОСОБА_14 показав, що він працює лікарем-анастезіологом та на момент вступу потерпілої в стаціонар перебував на чергуванні. Свідок пояснив, що потерпіла поступила у медичний заклад у стані мозкової коми без свідомості, через що нічого розказати не могла. До свідомості в лікарні потерпіла не приходила, померла через кілька днів у цьому ж медичному закладі.

Висновок №367 від 03 вересня 2018 року експерта проведеної в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2018 року судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_7 , доводить, що у останньої при госпіталізації, наступному клінічному обстеженні, а також при судово-медичній експертизі трупа були встановлені наступні травматичні зміни : внутрішньочерепна травма у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, 2 крововиливи у м`які тканини голови, 2 синці та садна обличчя; синець на шиї, 11 синців на лівій руці, синець на лівій боковій поверхні живота, синець на лівій нозі, морфологічні властивості яких свідчать про те, що вони виникли прижиттєво, незадовго до вступу потерпілої в стаціонар.

Чисельність, розміри, локальний характер тілесних ушкоджень свідчать про дію тупих предметів внаслідок багаторазових (не менше 20) травматичних впливів тупих предметів з обмеженою поверхнею, що загалом властиво для побиття нанесення численних ударів у зазначені ділянки тіла руками (кулаками), ногами (в тому числі, у взутті) з силою, достатньою для спричинення даних ушкоджень, локалізація тілесних ушкоджень виключає утворення їх комплексу за умов падіння з висоти власного росту.

Виявлена у потерпілої травма голови, з огляду на численність зовнішніх ушкоджень та характер травмування оболонок головного мозку, була спричинена багаторазовою (не менше 5) травматичних дій тупих предметів з обмеженою поверхнею. Численні ушкодження голови, які є слідами неодноразовго прикладання сили і, в свою чергу, обумовили виникнення черепно-мозкової травми не можуть розглядатись окремо. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився, посилював дію попереднього, призводив до траматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя, а тому за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, вказані тілесні ушкодження ділянки голови, стосовно живих осіб, відносяться до тяжких.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку. Таким чином, між заподіяною ОСОБА_7 внаслідок побиття травмою голови та настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок (а.к.п.24, 103-106).

Таким чином, наведені вище докази беззаперечно доводять факт заподіяння обвинуваченим потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які заподіяли смерть останньої - у час, місці, вказаних в обвинувальному акті.

Одночасно суд вважає частину наданих суду стороною обвинувачення доказів неналежними.

Так, в ході досудового розслідування у обвинуваченого відібрано зразок крові, що доводиться відповідною постановою прокурора та протоколом відібрання у ОСОБА_5 зразків біологічного походження (60, 61).

Вказані докази не підтверджують та не спростовують жодних обставин у даному кримінальному провадженню, через що в сенсі ст.85 КПК України визнаються судом неналежними доказами.

Отже, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України знайшла підтвердження в ході судового провадження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

По місцю проживання Берестівською сільською радою обвинувачений ОСОБА_5 характеризується посередньо як особа, скарг на якого від жителів села не надходило, однак, відносно останнього надходили скарги від батька ОСОБА_15 щодо поведінки останнього у сім`ї (а.к.п.49).

Надана стороною обвинувачення медична довідка від 03 липня 2018 року, видана Дубровицьою ЦРЛ, доводить, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п.50).

Обставин, які б, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшували покарання обвинуваченого як в ході досудового, так і в ході судового провадження не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчиненя злочину щодо подружжя.

Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість вчиненого злочину, з огляду на наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також на дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак, посередньо характеризується по місцю проживання, наявність кількох обставин, що обтяжують покарання - вважає, що слід призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції частини статті, за якою останнього притягнуто до відповідальності, обравши його у виді позбавлення волі, що буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ДЕМ`ЯНЦЯ ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк покарання за цим вироком обчислювати з моменту набрання вказаним вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя