КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Готельний Комплекс «Аркадія» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.110-2, ч.3 ст.209 КК України, а саме: нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 із забороною відчужувати, користуватись та розпоряджатися ним.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини,що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні 0000281 від 09.04.2022 року, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином нежитлова будівля готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Апелянт вказує на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить будь-яких обґрунтованих і підтверджених належними засобами доказування доводів щодо доцільності та правомірності застосування таких обмежень, як арешт майна на нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При цьому апелянт стверджує, що наміру відчужувати дане майно не має і слідчим суддею не було враховано, що арешт на вищевказане майно, спричинить надмірне обмеження правомірної діяльності і призведе до порушення законної господарської діяльності, неможливості здійснювати виплату заробітної плати, податків. Також, будівля потребує догляду і постійного обслуговування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000281 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.110-2, ч.3 ст.209 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що майно, зокрема, нежитлова будівля готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є речовими доказами, оскільки підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на майно.
З таким висновком колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування визнав постановою 03 червня 2022 року нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою місто Одеса, вулиця Генуезька, 24, речовим доказом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 03.06.2022 року власником арештованого майна являється ТОВ «Готельний комплекс «Аркадія». Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання - право власності на дану нежитлову будівлю готельного комплексу недійсним не визнано. Окрім того ТОВ «Готельний комплекс «Аркадія» як власник будівлі уклав з третіми особами договори оренди нежитлових приміщень розташованих в готелі і велика кількість з яких є внутрішньо переміщеними особами, які були вимушені виїхати з тимчасово окупованих територій або з територій де ведуться активні бойові дії. Зазначене підтверджується копіями реєстраційних карток доданих до апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді щодо позбавлення права користуватися нежитловою будівлею готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не є обґрунтованими.

Згідно п.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням того, що у даному провадженні органом досудового розслідування не доведено необхідності при накладенні арешту на нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 позбавити власника права користування приміщеннями, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для часткового задоволення клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 372, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Готельний Комплекс «Аркадія» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.110-2, ч.3 ст.209 КК України, а саме: нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в частині заборони користування скасувати.
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання щодо заборони користування нежитлової будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.110-2, ч.3 ст.209 КК України, а саме: нежитлову будівлю готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 10774 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 із забороною відчужувати та розпоряджатися ним - залишити без змін.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2618/2022

Єдиний унікальний номер 757/13110/22-к Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1