Справа № 574/49/22
Провадження № 1-кп/574/45/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №000870 від 08.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
07.12.2021 року близько 15-ї год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вживала алкогольні напої разом із своїм рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час сумісного розпивання спиртних напоїв між ними виникла словесна сварка з приводу того, що ОСОБА_5 став чіплятися та торкатися руками до тіла ОСОБА_3 , в ході якої остання спочатку відштовхнула брата на диван, куди він упав обличчям догори, а сама пішла до кухні де взяла кухонний ніж і реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження, підійшла до ОСОБА_5 , який продовжував лежати на дивані лицем догори та нанесла один удар ножем, який тримала в правій руці, в область черевної порожнини ОСОБА_5 , чим завдала йому тілесні ушкодження: проникаюче поранення живота з пошкодженням шлунку, 12-палої кишки, підшлункової залози, ускладнене внутрішньо-черевною кровотечею, що по ступеню тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, по ознаку небезпеки для життя в момент спричинення.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному та пояснила, що 07.12.2021 року близько 15-ї год. 30 хв., в кімнаті будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вона разом з братом ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, оскільки в цей день було свято "Катерини". Після вживання спиртних напоїв вона на прохання брата почала робити йому масаж, під час чого ОСОБА_5 став чіплятися до неї та торкатись руками до її грудей. Вона відштовхнула його ліктем, від чого він впав на диван обличчям догори, та пояснила йому, що так робити не можна, але він почав на неї сваритися. Після цього вона пішла на кухню, де взяла кухонний ніж і підійшла до брата, який продовжував лежати на дивані лицем догори, та нанесла один удар ножем в живіт. ОСОБА_5 закричав і вона побачила, що у нього з живота стирчить ніж, після чого позвала матір, яка викликала швидку допомогу. Також обвинувачена вказала, що поки їхала швидка допомога вона витягнула ніж із живота брата та надавала йому першу медичну допомогу. На даний час вони з братом помирилися та продовжують проживати в одному будинку.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, приймаючи до уваги те, що обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого нею діяння, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних, які характеризують її особу, та документів, які стосуються, заявленого цивільного позову та речових доказів у справі.
При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Надані обвинуваченою ОСОБА_3 в судовому засіданні, показання є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності її винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

За наведеного, суд приходить до висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного в момент заподіяння, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.
При призначенні покарання для обвинуваченої суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, є умисним тяжким злочином.
Обвинувачена не працює, раніше не судима, малолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у сприянні встановленню істини у справі, щире каяття обвинуваченої, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин та висловлює жаль з приводу скоєного, а також надання допомоги потерпілому після вчинення злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, за який санкція статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, дані про її особу, суд, вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Однак, враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченої, відсутність у потерпілого будь-яких претензій до неї, позицію прокурора, яка просила при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України, а також досудову доповідь органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням.
В кримінальному провадженні фінансовим управлінням Конотопської міської ради заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення з неї витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 на суму 29926 грн. 32 коп., який обвинувачена визнала в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, заявлений по справі цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 на суму 29926 грн. 32 коп. підлягає задоволенню, оскільки вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушенні встановлена в судовому засіданні, розмір витрат на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення підтверджується довідкою медичного закладу і не оспорюється самою обвинуваченою.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який було застосовано до ОСОБА_3 під час досудового розслідування, закінчився та клопотань про обрання їй запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надходило. Суд також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт накладений на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 366-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 29926 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 32 копійки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2021 року, на майно, вилучене 07.12.2021 року під час огляду місця події, скасувати.

Речові докази по справі: зразок крові підозрюваної ОСОБА_3 ; контрольний зразок марлевого тампону, частина змивів з обох рук ОСОБА_3 ; зразок крові потерпілого ОСОБА_5 ; кухоний ніж та витяжка зі слідами крові з клинка ножа; простинь, кофту жіночу, штани джинсові, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1