ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2339/21

Провадження № 11-кп/4820/521/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2021 за №0001355 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, з неповною середньою освітою, уродженця зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено повністю.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 :
- на користь потерпілої ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.;
- на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 4 462 грн. 12 коп.
Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь потерпілої ОСОБА_8 майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 239 932, 32 грн.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельниького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року на автомобіль марки «Ford Siyerra» д.н.з. НОМЕР_1 та на відеореєстратор з картою пам`яті марки «Kingston» Micro SD HC на 16 GB.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 24.07.2021, близько 21 год. 55 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ford Siyerra» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись, в порушення вимог п. 12.4. Правил дорожнього руху, із перевищенням дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту 71,14±8,89км/год., в своїй смузі руху проїзної частини автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» 226 км + 750 м в напрямку до м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, зі сторони смт. Ярмолинці, в межах населеного пункту с. Солобківці Хмельницького району Хмельницької області, в порушення вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на проїзній частині автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» та на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Ford Siyerra» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» по нерегульованому пішохідному переході, який розташований на вказаній автодорозі в межах с. Солобківці Ярмолинецького району, Хмельницької області, із ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які по своєму характеру і в своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 12.4., 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність тяжкості призначеного покарання його особі внаслідок суворості, просить вирок змінити та звільнити від його відбування з випробуванням. Вважає призначене покарання таким, що не відповідає принципам достатності для його виправлення та з урахуванням наявності ряду пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, щиросердечного каяття, активного сприяння органам досудового розслідування, готовність відшкодувати завдану шкоду та те, що злочин він вчинив з необережності.

Потерпіла ОСОБА_8 заперечує проти поданої апеляційної скарги. Вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин та перевірка їх доказами у кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах та не оскаржується в апеляційній скарзі, як і не оспорюється кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки, що настали у вигляді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в моменти спричинення та які призвели до інвалідності останньої, беручи до уваги думку потерпілої, яка просила виключно суворо покарати обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. При цьому, обставини на які є посилання в апеляційній скарзі були враховані судом.

При цьому, судом обґрунтовано не взято до уваги обставини, що зазначені в обвинувальному акті, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за умови, що обвинувачений лише визнав вину, не вчиняв дій на відшкодування заподіяних злочином збитків, не допоміг з витратами на лікування потерпілої, не вибачився і не вчиняв будь-яких інших дій, які б свідчили про його щире розкаяння у вчиненому, спокутування провини, щирий жаль, оскільки щире каяття є сукупним поняттям і не може ототожнюватись тільки визнанням вини.

Що стосується тверджень апеляційної скарги з приводу не врахування судом вчинення злочину з необережності, то слід зазначити наступне.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , належить до таких, що вчиненні з необережності, яка у даному випадку проявилась у злочинній недбалості. Тобто, ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила дорожнього руху, керував автомобілем із перевищенням дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд, повинен був і міг передбачити можливе настання суспільно небезпечних наслідків, чого не зробив.

З урахуванням викладеного, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, якими обвинувачений знехтував, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції кримінального закону за якої кваліфіковані його дії, з позбавленням права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

Колегія суддів погоджується, що саме таке покарання, у цьому випадку, буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання на підставі положень ст.75 КК України колегія суддів не вбачає, так як обставини, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, не вказують на необхідність обґрунтованого застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Колегія суддів не може погодитися з твердженнями обвинуваченого в частині стягнення місцевим судом непомірно завищеної суми збитків завданих злочином.

Так, при перевірці законності рішення суду першої інстанції, в частині стягнення моральної шкоди, місцевим судом були встановлені дійсні обставини провадження та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

До таких висновків суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники кримінального провадження посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розмір такої шкоди, з врахуванням ступеня моральних страждань, порушення нормального способу життя потерпілої, порушенням одного із основних конституційних прав, характеру, тривалістю та глибиною заподіяних їй моральних страждань, виду спричинених тілесних ушкоджень, встановлення інвалідності, перенесеного нею стресу, тривоги, страху за своє життя та здоров`я, важкістю виконання повсякденних обов`язків, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я, суд визначив в розмірі 300000 грн.
Наведені обставини дають підстави стверджувати те, що такий розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та незручностей, викликаних вимушеними змінами її укладу та способу життя, перенесеного стресу, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого та інфляційних процесів в державі.
Зазначена сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілої та членів її родини є достатньою сатисфакцією.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3