Справа №948/219/22
Провадження № 1-в/948/52/22
УХВАЛА

26 травня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю засудженого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 04 березня 2021 року Орджонікідзевським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 змінений в частині призначеного покарання та остаточно призначено засудженому покарання за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, без позбавленням права керування транспортними засобами,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшло спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, що довела своє виправлення.

Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, вказавши на те, що ОСОБА_6 є особою, яка довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання.

Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , зазначивши про те, що поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , що останній засуджений 04 березня 2021 року Орджонікідзевським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 змінений в частині призначеного покарання та остаточно призначено засудженому покарання за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі обчислюється з 05.08.2020, кінець строку відбування покарання 02.02.2024, а половина строку призначеного покарання минула 02.05.2022.

Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_3 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.08.2020. За час перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. Рішенням комісії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 23.11.2021 для подальшого відбування покарання визначено колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання. З 20.01.2022 відбуває покарання в державній установі «Машівська виправна колонія (№9)». За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що один раз був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. В установі не працевлаштований. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Стан здоров`я задовільний. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», програми реалізовані в повній мірі. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом самоосвіти. Відповідно до ст. 127 КВК України приймати участі у роботі самодіяльних організацій бажання не виявив. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. На комісії установи по заміні покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України засудженого було розглянуто 10.02.2022, йому було відмовлено в застосуванні даної пільги як такому, що не став на шлях виправлення. Відповідно до проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення в межах соціально-виховної роботи матриця вчинення рівня ймовірної небезпеки для суспільства та ризик шкоди життю і здоров`ю оцінюється як: низький. Вину в скоєному злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. На профілактичному обліку не перебуває. Виконавчі листи в установу не надходили. Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку характеристики, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

У відповідності до довідки про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання мав одне заохочення (28.04.2022) за сумлінну поведінку і ставлення до праці, стягнень не мав (а.с.4 том 1).

Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.

За даними вироку Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року із засудженого ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальні збитки в розмірі 36365,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 500 000,00 гривень.
У відповідності до довідки, складеної головним бухгалтером державної установи «Машівська виправна колонія №9» ОСОБА_10 , за час перебування засудженого в установі виконання покарань, виконавчі листи відсонню ОСОБА_3 не надходили.

Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За положеннями пункту 1 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року із засудженого ОСОБА_3 було стягнуто матеріальні збитки і моральну шкоду, однак зі сторони засудженого відсутні будь-яких дії пов`язані із намаганням відшкодувати стягнені за вироком суми у загальному розмірі 536 365,00 гривень. Між тим, оцінюючи дані про особу засудженого ОСОБА_3 , який отримав лише одне заохочення за ввесь період відбування призначеного покарання (з 05.08.2020 перебуваючи в місцях позбавлення волі) та з огляду на приведене вище, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не була стабільною та послідовною, останній хоча і не допускав порушень, проте лише одне заохочення свідчить більше про наявність тенденції становлення на шлях виправлення, а не доведення свого виправлення.

Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, висновок про те, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не ґрунтується на матеріалах провадження. Суд критично оцінює доводи про те, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 1/2 призначеного покарання не може бути безумовною та виключною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

п о с т а н о в и в:

Спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 30 травня 2022 року

Суддя ОСОБА_1