КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/1679/2022 Категорія: ст. 537 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Бориспільська виправна колонія № 119» матеріали справи за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
представника БВК № 119 ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, звільнити його умовно-достроково та випустити на волю.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною з тих підстав, що ґрунтується тільки на наявності у нього ( ОСОБА_6 ) у минулому трьох дисциплінарних стягнень, два з яких у 2015 році.
На думку засудженого, суд першої інстанції допустив порушення ч. 14 ст. 134 КВК України, оскільки після останнього з трьох стягнень минуло не 6, а 9 місяців, тобто, такий факт свідчить проте, що стягнення у встановленому законом порядку погашені, а тому, як зазначає засуджений, за аналогією із погашеною судимістю, на особу не розповсюджуються обмеження, які розповсюджуються на судиму особу, а суд першої інстанції не падав йому пільгу - умовно-дострокове звільнення.
Звертає увагу засуджений також і на те, що він виправився і своєю сумлінною працею прибиральником протягом б років перебування в колонії має три заохочення.

Заслухавши доповідь судді,
- позицію засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснив, що навчається за двома професіями, працює прибиральником;
- представника БВК № 119, який покладався на розсуд суду, вказавши, що засуджений характеризуються в установі посередньо, прокурором було заборонена надавати заохочення засудженим за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості;
- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим;
- дослідивши матеріали судового провадження, а також матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.
Перевіркою матеріалів судового провадження та особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 липня 2015 року за ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.

18 жовтня 2021 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказавши на те, що він став на шлях виправлення як своєю поведінкою, так і своїм ставленням до праці.
За результатами розгляду клопотання ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції, з посиланням на положення ст. 12, ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, мотивував своє рішення тим, що згідно з вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 липня 2015 року (набрав законної сили 5 листопада 2015 року), ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 156, ч. 2. ст. 156. ч. 3 ст. 153. ч. 1 ст. 70 КК України та остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Однак, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 20 січня 2015 року. Під час знаходження в Державній установі «Київське СІЗО» зарекомендував себе негативно, до вступу вироку в закону силу отримав одне стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався. В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 3 грудня 2015 року. За час відбування покарання характеризується посередньо. За сумлінну поведінку і ставлення до праці протягом 2019- 2020 років отримав три заохочення, після чого у лютому 2021 року отримав стягнення у виді суворої догани, яке погашене у встановленому законом порядку. Допущене порушення виражалося у зберіганні заборонених предметів. Не працевлаштований, однак за власною ініціативою виконує роботи по відділенню без оплати праці. Не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій.
Також судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив декілька кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, один з яких відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Судом відхилені доводи засудженого про сумлінну поведінку, оскільки з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений протягом усього строку відбуття покарання мав нестабільну лінію поведінки, а тому суд дійшов висновку, що станом на листопад 2021 року засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання.

З таким висновком місцевого суду погоджується й колегія суддів

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-достроково звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до положень, ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відмовлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізанії є виправлення засудженого.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці до довів своє виправлення.

Згідно з даними характеристики на засудженого ОСОБА_6 початок строку відбуття покарання 13 січня 2015 року, кінець строку - 21 березня 2024 року.
Як зазначено у матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_6 знаходиться в місцях позбавлення волі з 20 січня 2015 року.
Під час знаходження в державній установі «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе негативно, за невиконання вимог встановлених законодавством отримав 1 стягнення правами начальника СІЗО, заохочень не мав, до праці не залучався.
В Державній установі «Бориспільська виправна колонія № 119» відбуває покарання з 3 грудня 2015 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Нетривалий час працевлаштований па виробництві установи. У колективі засуджених підтримує рівні та доброзичливі відносини, не конфліктує, до лідерства не прагне, спілкується переважно на цікаві для себе теми, за можливості читає пізнавальну літературу. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо, використовує за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. За характером спокійний врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті та порядку, однак не завжди має охайний вигляд. Поставлені завдання та трудові доручення виконує вчасно, залучається до робіт по благоустрою установи. Виконує роботи по самообслуговуванню, рівень необхідних навичок достатній. Згідно вироку позову немає. Вину у скоєному злочині визнав частково.

При цьому, з матеріалів особової справи засудженого встановлено, що станом на 28 березня 2019 року засудженому відмовлено у переведенні з дільниці ресоціалізанії до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення (а.о.с.112-113).
26 листопада 2020 року на комісії установи було відмовлено засудженому у застосуванні пільги, передбаченої ст.. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, так як засуджений не став на шлях виправлення (а.о.с. 125-126).
Окрім того, з матеріалів особової справи засудженого встановлено, що 11 лютого 2021 року на нього накладено стягнення за порушення порядку відбування покарання в установі (ас. 133), і у висновку за фактом зберігання заборонених предметів засудженим зазначено, що причинами та умовами такого порушення, серед іншого, є особиста недисциплінованість засудженого (ас 134).
Згідно з наявним у справі витягом з протоколу без номеру від 2 серпня 2021 року, засудженого постановлено на профілактичним облік в установі, як особу, «схильну до виготовлення алкогольних напоїв» (а.о.с. 145). Проте, у характеристиці від 24 вересня 2021 року вказано, що засуджений на профілактичному обліку установи не перебуває (а.о.с. 147).

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що на даний час відсутні беззаперечні обставини, сукупність яких свідчила б про виправлення та перевиховання засудженого.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого, яка свідчить лише про виконання ним своїх обов`язків, передбачених ст.ст. 9. 107 КВК України, не є безумовною підставою для застосування положень ст. 81 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, беззаперечні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, матеріали справи не містять, як і не встановлені такі докази під час апеляційного розгляду.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, які спростовують доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обгрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без зміни, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ________________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4