КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/1599/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1991/2022
Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Таке рішення слідчий суддя, проаналізувавши положення ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ч. 1 ст. 11 КК України, мотивував тим, що зміст заяви ОСОБА_6 №915 не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року, скасувати цю ухвалу та зобов`язати уповноважених слідчих Головного управління Національної поліції у місті Києві внести до ЄРДР відомості за заявою №915 від 14 грудня 2021 року.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що судове рішення є незаконним, оскільки суперечить вимогам ст. 214, ч. 2 ст. 218 КПК України, Положенню про порядок ведення ЄРДР, затвердженому наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року та ухвалам інших слідчих суддів, якими за цією ж заявою зобов`язано різні слідчі органи внести відомості до ЄРДР.
При цьому стверджує, що слідчий суддя без внесення відомостей до ЄРДР не має прав та повноважень досліджувати за змістом заяви про злочини достатність чи недостатність доказів, бо це прямо заборонено ч. 3 ст. 214 КПК України.
Що стосується клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, то заявник стверджує, що ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року отримав 20 травня 2022 року.

Заявник та прокурор, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули і клопотання про відкладення розгляду не подали, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів справи слідує, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 11 травня 2022 року ОСОБА_6 подав 23 травня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку оскарження. При цьому, участь у розгляді скарги він не брав, копію судового рішення отримав 20 травня 2022 року, а звернувся з апеляційною скаргою на вказане судове рішення 23 травня 2022 року.

За таких обставин, враховуючи, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження заявником пропущений із поважних причин, тому підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_6 , то колегія суддів враховує наступне.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 14 грудня 2021 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали на ім`я начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві заяву №915 від 14 грудня 2021 року про вчинене кримінальне правопорушення, в якій серед іншого, просили внести до ЄРДР відомості і розпочати кримінальне провадження «до рецидивного вчиняючого службові злочини так би мовити «судді» Печерського суду міста Києва ОСОБА_9 , який тільки з`явився у приміщення Печ. суду об 09-44 хв. (а суд назначено на 9 год. 30 хв.)» за ст. 111, ст. 442, ст. 109, ст. 396 КК України, а 16 грудня 2022 року ОСОБА_6 в інтересах також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вдруге звернувся із заявою про службові злочини №915 вчинені, на думку заявника, суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 .

Не отримавши інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою №915, 17 січня 2022 року ОСОБА_6 подав скаргу слідчому судді Шевченківського районного суду м. Києва, в якій просив "зобов`язати уповноважених слідчих національної поліції (а начальника ГУ НП Вигівського проконтролювати), внести відомості за заявою №915 від 16 грудня 2021 року, і за рукописною заявою від 3-х осіб у дату 14 грудня 2021 року ".

За результатами судового розгляду цієї скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні і з таким рішенням погоджується колегія суддів, оскільки визнає безпідставними доводи заявника про те, що висновки слідчого судді суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Що стосується професійної діяльності судді та прийнятих судових рішень, то відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

На забезпеченні відповідних гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України, який, зокрема у рішенні по справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

За висновками Пленуму Верховного Суду України у постанові №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.

Крім того, згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в заяві №915 ОСОБА_6 стверджував про скоєння суддею Печерського районного суду м. Києва "систематичних і рецидивних злочинів" за ознаками, передбаченими ст. 111, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 256, ст. 442, ч. 2 ст. 264 КК України.

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, заява ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення таких кримінальних правопорушень.
На переконання колегії суддів, зміст заяви ОСОБА_6 фактично зводиться до непогодження з прийнятими судовими рішеннями та процесуальними діями судді, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.
Всупереч твердженням заявника, слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до ЄРДР.
Разом із цим, колегія суддів зауважує, що будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання до Головного управління Національної поліції у місті Києві не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Оскільки висновки слідчого судді в ухвалі про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, тобто ухвала від 11 травня 2022 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність (слідчого) уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 №915 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4