ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2191/22 Справа № 932/3620/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 19.05.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12 липня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09 вересня 2022 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 74430 грн.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого умисного, корисливого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також стадію судового провадження, коли судовий розгляд справи ще не розпочатий, дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м"який, тому продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, що у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний із позбавленням волі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Апелянт вказує, що ризики, зазначені у клопотанні прокурора, є недоведеними та не підтвердженні жодним доказом, які б виправдовували застосування до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений зазначає, що його та потерпілого пояснення не відрізняються між собою за змістом з приводу обставин цього провадження, а свідками обвинувачення, є працівники поліції, що спростовує встановлений судом ризик впливу на інших учасників. Водночас, апелянт зауважує, що у відношенні нього немає жодного обвинувального вироку, який набрав законної сили, що з урахуванням презумпції невинуватості, не може свідчити про існування заявленого прокурором ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, апелянт посилається на те, що він має міцні соціальні зв"язки, зокрема жінку, сина та постійне місце проживання, що не було належним чином враховано судом першої інстанції, та, на думку обвинуваченого, свідчить про можливість обрання йому більш м"якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000361 від 19.05.2022, щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.
На стадії досудового розслідування 21 травня 2022 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, який за наслідками розгляду клопотання прокурора неодноразово продовжувався ухвалами суду першої інстанції, останній раз 12.07.2022.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який відноситься до тяжкого умисного, корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, у разі доведення його вини, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також стадію судового провадження, коли судовий розгляд ще не розпочатий, та дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу у цьому ж провадженні, перешкоджати здійсненню кримінального провадження продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги обвинуваченого про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд першої інстанції правомірно визначив розмір застави, з урахуванням вимог ст. 182, 183 КПК України, який буде необхідний та достатній у цьому випадку для виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків та досягненю завдань кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що він має міцні соціальні зв"язки, не підтверджені та не є достатніми стримуючим факторам його належної процесуальної поведінки.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4