Справа № 937/4933/21
Провадження № 1-і/333/5/22
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Смаковського О.С.,

прокурора Чарушиної Є.І.,

захисника обвинуваченого адвоката Рибальченка Д.С.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Чарушиної Є.І. про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000404 від 07.04.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя 21.09.2022 року надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Чарушиної Є.І. про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000404 від 07.04.2021 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

07 квітня 2021 року, приблизно о 15-00 год., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді знищення чужого майна та бажаючи їх настання, на ґрунті сталих неприязних відносин з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, створюючи загрозу життю та здоров`ю потерпілої, заніс хмиз та сухі гілки дерев до приміщення гаражу, поєднаним з житловим будинком розташованим за вказаною адресою, в якому на момент подій перебувала потерпіла та її малолітня онука, після чого, наявною у ОСОБА_1 при собі запальничкою запалив полум`ям газету, від теплової енергії полум`я палаючої газети відбулося займання підготовленого ним хмизу, внаслідок чого виникла пожежа в приміщенні гаражу на території домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_1 залишив територію вказаного домоволодіння.

В результаті вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_1 , шляхом підпалу було пошкоджено гараж та будинок на території домоволодіння АДРЕСА_1 , чим заподіяно матеріальну шкоду на суму 132500 грн. потерпілій ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення 07.04.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404, за ознаками кримінального правопорушення? передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

31 травня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про змінену підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

07 квітня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного судуЗапорізької області відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Розпорядженням Верховного суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» визначена підсудність судових справ, які розглядались Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за Томаківським районним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_1 продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2022 року (включно).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , зазначивши, що на теперішній час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений проти вказаного клопотання заперечував, проси обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого проти даного клопотання у судовому засіданні заперечував, вважає, що клопотання є необґрунтованим, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні і недоведені, просив обрати його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного.

За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд, зі слів прокурора, ще не завершено, потерпіла та свідки підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_1 неодноразово судимий, свідчить про можливість останнього, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_1 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

Щодо клопотання обвинуваченого та сторони захисту про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, то суд вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який є надзвичайно вагомим, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Чарушиної Євгенії про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 07.04.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 листопада 2022 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23 вересня 2022 року о 09-00 годині.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя М.М. Дмитрієва