ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/824/22 Справа № 190/1611/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_6 .
Як встановлено судом, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року і остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується задовільно, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня установи. Не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою території установи, до роботи ставиться посередньо. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 11 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_6 має два заохочення та одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.

Відповідно до витягу з протоколу №5 від 04 березня 2021 року ОСОБА_6 відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів особової справи, дослідженої судом першої інстанції при вирішення питання щодо можливості застосувати положення ст. 81 КК України, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року і остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується задовільно, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня установи. Не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою території установи, до роботи ставиться посередньо. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 11 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_6 має два заохочення та одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.

Відповідно до витягу з протоколу №5 від 04 березня 2021 року ОСОБА_6 відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого за час відбування покарання не була стабільно позитивною, ОСОБА_6 хоч і має два заохочення, однак також за період відбування покарання в установі піддавався стягненню, адміністрацією колонії останньому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, що не довела свого виправлення.
Доводи засудженого про те, що він за час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок дня виправної установи та правила відбування покарання, а також добре ставиться до праці, на думку колегії суддів не є виключними підставами для умовно-дострокового звільнення, а є обов`язковою нормою поведінки для осіб, що відбувають покарання. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що засуджений неодноразово судимий, вже звільнявся умовно-достроково, а саме 17 липня 2017 року на підставі ухвали Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на невідбутий термін 8 місяців 6 днів, проте, відповідних висновків для себе не зробив і продовжував після застосування до нього положень ст. 81 КК України свою злочинну діяльність, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і чергове умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4