Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1289/22
Провадження № 1-в/553/351/2022
У Х В А Л А
Іменем України

20.06.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтава клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ,
в с т а н о в и в:
До Ленінського районного суду м. Полтави із клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 , в якому порушував питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, як такий, що фактично відбув передбачений ст.82 КК України строк покарання та став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник установи виконання покарань просив відмовити в задоволенні даного клопотання, обгрунтовуючи, це тим, що, засуджений виправляється, але ще недосяг необхідного ступеню виправлення.

Заперечуючи проти задоволення клопотання прокурор в судовому засіданні просив врахувати, що хоча засуджений і має заохочення, але вони застосовувались з великими проміжками часу, також те, що на засудженого неодноразово накладались стягнення, що не дає підстав вважати, що засуджений виправився.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до подання матеріали та особову справу засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.12.2012 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 185, чю1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 187, п.6 ст. 115 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70, 71 КК України, до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано в строк покарання термін перебування під вартою з 10.09.2011 року по 26.09.2011 року. Вирок набрав законної сили 10.01.2013 року.
Ухвалою від 21.04.2016 року Вільнянського районного суду Запорізької області на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.09.2012 року по 10.01.2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою від 18.09.2020 року Придніпровського районного суду міста Черкаси приведено у відповідність згідно ЗУ №2617 VIII від 22.11.2018 року вирок 25.12.2012, яким вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до 4 років обмеження волі.
Початок строку:16.09.2012. Кінець строку: 06.05.2027 року.
Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до положень ст. 82 КПК України особам, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно із ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.
З 28.07.2021 засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».
Згідно характеристики засудженого, затвердженої начальником ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», останній за період відбування покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не мав, характеризується добре, два рази заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
За станом здоров`я працездатний. На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з відсутністю вільних робочих місць, але активно з власної ініціативи долучається по благоустрою на відділенні та установи. Відвідує гурток художньої самодіяльності «Різьба по дереву».
До праці та до виконання покладених обов`язків ставиться добре, з поставленими завданнями справляється.
До виконання робіт по благоустрою приміщень та території установи відноситься добре.
Засуджений приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». За час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність «Столяр». Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе вірні висновки. Підтримує стосунки з дружиною та сестрою шляхом телефонних розмов.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, складеною адміністрацією установи, ОСОБА_5 за період відбування покарання мав п`ять стягнень, які погашено та знято, отримав тринадцять заохочень у виді подяк за сумлінну поведінку і ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Відбуваючи покарання у Полтавській виправній колонії (№64) з 28.07.2021 року, до засудженого два рази застосовувались заходи заохочення.
Термін застосування ст.82 КК України за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання - 06.05.2022.
Рішенням комісії ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» від 17.05.2022 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено як особі, що не стала на шлях виправлення.
Вирішуючи внесене засудженим клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, суд вказує, що згідно з положеннями ст.82 КК України, засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, що свідчить про наявність передумови для розгляду питання щодо застосування до нього заміни покарання більш м`яким.
При цьому основним і вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений став та шлях виправлення, тобто того, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування більш м`якого виду покарання.
Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Разом з тим, сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою заміни покарання більш м`яким і має оцінюватись судом у сукупності з іншими відомостями, в тому числі про поведінку за весь час відбуття покарання, даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення засудженого до вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Відповідно до ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
Водночас, згідно із наданою адміністрацією установи характеристикою засудженого, та враховуючи попередню відмову комісії виправної колонії в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення, суд вважає передчасними висновки про можливість застосування положень ст. 82 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення з клопотанням, засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, протягом всього відбутого строку покарання, довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.
За таких обставин, враховуючи невідворотні наслідки, що настали від вчинених ОСОБА_5 особливо тяжких злочинів, суд погоджується з твердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч.3 ст.82 КК України.
Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м.Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1