Справа № 348/118/14-к
Провадження № 11-сс/4808/76/22
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді повернуто скаргу ОСОБА_6 в частині оскарження постанов дізнавачів Надвінянського РВП НУНП в Івано-Франківській області від 16.05.2019 та від 12.04.2021 про закриття кримінального провадження. Цією ж ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в частині залишення в силі постанови слідчого від 12.02.2015 про закриття кримінального провадження, бездіяльності у вигляді невнесення відомостей до ЄРДР про закриття кримінального провадження, повернення незаконно вилученого майна, а також скасування постанов про призначення експертиз від 28.12.2017 та від 13.09.2018.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу. Просили поновити строк оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 18.01.2022 року. В ході розгляду скарги витребувати та оглянути матеріали кримінального провадження №0001243 за ч.1 ст. 358 КК України, яке в даний час знаходиться в судді ОСОБА_8 при цивільній справі №348/1366/21 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визнання договору дарування неукладеним.

Вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зокрема, вказують на порушення вимог щодо недопустимості повторної участі у цьому провадженні судді ОСОБА_1 , яка, як слідчий суддя, попередньо давала дозвіл на вилучення документів ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001243 за ч.1 ст. 358 КК України. Проте, заявити відвід судді скаржниця не мала можливості, оскільки скаргу було розглянуто без неї. Водночас стверджують про дізнавачі Надвірнянського ВП, вносячи відповідні клопотання про вилучення документів, діяли поза межами своїх повноважень, оскільки відсутні постанови про призначення дізнавача, слідчого прокурора, про відновлення досудового розслідування, не внесено відомості про відновлення та закриття кримінального провадження до ЄРДР.

Крім того, вважають безпідставним висновок слідчого судді про те, що скаржницею не зазначено конкретних прав та законних інтересів, що обмежуються під час досудового розслідування. Так, дане кримінальне провадження відкрито за ч.1 ст. 358 КК України, де предметом доказування є обставини підроблення посадовими особами дублікату свідоцтва про право власності від 04.09.1984 року на половину її власного житлового будинку. Водночас в даному провадженні за клопотаннями слідчого та на виконання ухвал слідчих судді було даному дозвіл на тимчасове вилучення особистих документів скаржниці та обшук її жилого будинку. Також, у даному провадженні слідчим ОСОБА_11 щодо частини її власності та її суб`єктивних прав, було вчинено ряд незаконних слідчих та процесуальних рішень, а тому, вважають, що скаржниця вправі оскаржити такі дії та бездіяльність слідчого.

Зазначають, що слідчий суддя не витребувала та не оглянула матеріали кримінального провадження №0001243, а тому дійшла передчасного висновку про недоведеність скаржницею того, що внесення відомостей в ЄРДР про відновлення та закриття кримінального провадження, повернення незаконно вилученого майна є процесуальною дією, яку дізнавач зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а також, що майно, яке вона просить повернути, є тимчасово вилученим майном. При цьому, стверджують, що відповідно до положень КПК України, внесення відомостей в ЄРДР про відновлення та закриття кримінального провадження, повернення вилученого майна, є процесуальними діями, які дізнавач зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку оскарження ухвали слідчого судді посилаються на те, що ухвалу було оголошено у відсутності ОСОБА_6 та без належного відправлення та отримання нею копії оскаржуваної ухвали, а про винесення ухвали їй стало відомо тільки 18.02.2022 року, коли її представник ознайомився в суді зі справою та в зазначений день отримав поштовий конверт з оскаржуваною ухвалою. Вважають, що у даному випадку, відповідно до п.3 ч.2 ст. 395 КПК України, строк оскарження ухвали обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

ОСОБА_6 та її представник на апеляційний розгляд не з`явилися, оскільки зазначили в апеляційній скарзі, що не бажають брати участь в апеляційному розгляді.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, проте подав заяву про розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 18.01.2022 року, без його участі, а також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_6 та прокурора.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 та її представник не були повідомлені про розгляд скарги, копію оскаржуваної ухвали представник скаржниці отримав 18.02.2022 року та 23.02.2022 року оскаржив її, колегія суддів вважає, що не пропущено строк на оскарження ухвали слідчого судді і апеляційна скарга може бути розглянута по суті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею в одному провадженні розглянуто скаргу ОСОБА_6 , в якій об`єднано кілька вимог, зокрема, про скасування постанов дізнавачів про закриття кримінального провадження від 16.05.2019 та від 12.04.2021; про залишення в силі постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 12.02.2015; на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про закриття кримінального провадження, у неповерненні незаконно вилученого майна; про скасування постанов про призначення експертиз від 28.12.2017 та від 13.09.2018.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону в апеляційній інстанції дійсно може бути переглянуто рішення слідчого судді в частині повернення скарги ОСОБА_6 на постанови дізнавачів Надвінянського РВП НУНП в Івано-Франківській області від 16.05.2019 та від 12.04.2021 про закриття кримінального провадження.

Так, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, зокрема, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

ОСОБА_6 оскаржує постанови дізнавачів про закриття кримінального провадження №0001243. Згідно з матеріалами кримінального провадження, відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення були внесені за заявою ОСОБА_9 , який визнаний потерпілим, а ОСОБА_10 надавала пояснення прокурору як свідок.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження містяться відомості про те, що ОСОБА_10 07.05.2010 року та 28.11.2011 року ( Т.1 а.п. 42-43,109- 111) була допитана в якості свідка по вищевказаному провадженню, що свідчить про те, що остання знала про існування вищевказаного провадження та повністю погоджувалася із визначеним слідчим процесуальним статусом, оскільки не подавала клопотання про визнання її потерпілою або цивільним позивачем по даному кримінальному провадженню.

Разом з тим, скаржниця вважає, що під час досудового розслідування обмежуються її права та законні інтереси.

Суд першої інстанції вказав в мотивувальній частині судового рішення про те, що зі змісту матеріалів провадження та доводів ОСОБА_10 у скарзі, остання повністю погоджується з тим, що по даному кримінальному провадженню має статус свідка. Разом з тим, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України свідок позбавлений права на оскарження рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Вищевказані доводи суду першої інстанції не спростовані в апеляційній скарзі і скаржницею ОСОБА_10 не доведено, що у поданій нею скарзі на постанови про закриття кримінального провадження містяться наявні дані, які свідчать про те, що вищевказані рішення стосуються її конкретних прав та законних інтересів.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі відсутні достатні дані, які спростовують правильність та обґрунтованість висновків слідчого судді про необхідність повернення скарги ОСОБА_6 , оскільки остання є особою, яка не має права подавати скаргу на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 знала про існування вищевказаного кримінального провадження і до теперішнього часу не вживала ніяких заходів, щоб заявити про наявність в неї конкретних прав та законних інтересів стосовно даного кримінального провадження, дізнатись про стан відомого їй провадження та своєчасно оскаржити постанови про закриття кримінального провадження у встановлені законом строки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право оскарження постанови про закриття кримінального провадження відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати скаргу.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що з часу винесення постанов про закриття кримінального провадження пройшов доволі тривалий строк, протягом якого скаржниця не приймала жодних заходів щодо намагання оскаржити їх у встановлений законом строк.

Разом з тим, відсутність відповідного клопотання про поновлення строку на оскарження постанов про закриття кримінального провадження свідчить про те, що скаржниця ОСОБА_6 не вживала заходів щоб дізнатись про стан відомого їй провадження, оскільки не вважала, що вищевказане провадження дійсно стосується її конкретних прав та законних інтересів.

Щодо вимог представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в частині скасування ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про залишення в силі постанови слідчого від 12.02.2015 про закриття кримінального провадження, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про закриття кримінального провадження та у неповерненні незаконно вилученого майна, а також про скасування постанов про призначення експертиз від 28.12.2017 та від 13.09.2018, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а також перелік осіб, які наділені правом оскарження.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги ОСОБА_6 щодо залишення в силі постанови слідчого про закриття кримінального провадження, бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про закриття кримінального провадження, та скасування постанов про призначення експертиз не входять до переліку дій та бездіяльності дізнавача, що підлягають оскарженню на досудовому провадженні, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі не наведені доводи, які свідчать про незаконність ухвали суду першої інстанції та необхідність її скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5