ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1210/22 Справа № 932/4083/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Димитрова, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, за місцем його фактичного проживання, строком до 26.09.2022, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 8 років, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв"язків, постійного доходу, його вік, стан здоров"я, а також те, що ОСОБА_6 визнав вину за інкримінованим йому злочином, та дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено лише ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, тому застосував до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 50 000 грн.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вважає, що ухвала, є незаконною та необґрунтованою, та підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Так, прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, у разі визнання його винуватим, тому підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, з метою уникнення відповідальності, а також враховуючи те, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів тимчасово окупованих територій, може покинути територію цієї області та України, тобто буде переховуватись від досудового розслідування та суду. Разом з цим, прокурор звертає увагу, що ОСОБА_6 відомі анкетні відомості учасників досудового розслідування, в тому числі місце мешкання свідків у цьому провадженні, та, на думку прокурора, обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не позбавляє підозрюваного можливості впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, й суперечить завданню кримінального процесуального закону.

Окрім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв"язків, місце реєстрації та його проживання мають різні адреси, що свідчить про те, що у підозрюваного не має чітко визначеного постійного місця мешкання, однак незважаючи на ці обставини, слідчий суддя дійшов передчасного висновку, який, на думку прокурора, не ґрунтується на вимогах закону, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили скаргу залишити без задоволення, перевіривши надані докази у провадженні та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу підозрюваному дотримано в повному обсязі, з обґрунтованим посиланням на вимоги діючого закону.
Так, з клопотання слідчого та долучених доказів, якими воно обґрунтовується слідує, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001265 від 26.07.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
26.07.2022 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК та 27.07.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду провадження слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, що прокурором у скарзі не заперечується.
Обговорюючи питання про можливість усунення заявлених у провадженні ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під від вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновком слідчого судді, й вважає, що встановлений щодо підозрюваного ризик з числа передбачених ст. 177 КПК України об`єктивно існуює та може бути усунутий у інший спосіб, ніж тримання його під вартою чи внесенням застави у визначеному законом розмірі.
При цьому, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, де йдеться про те, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину та покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, вагомість доказів вчинення ним злочину, особу підозрюваного, його вік, стан здоров"я, а також те, що ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненному, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби зможе запобігти встановленому ризику.
Отже, як слідує з матеріалів за клопотанням про обрання запобіжного заходу, при його розгляді в суді першої інстанції, слідчий та прокурор не довели необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного та того, що непов`язаний з ізоляцією від суспільства запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає й вимогам, зокрема викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
Разом з цим, доводи прокурора про те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування саме виняткового запобіжного заходу.
Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв"язків, а місце реєстрації та його проживання мають різні адреси, то ці обставини не свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленому ризику.
Окрім того, поведінка ОСОБА_6 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень ним процесуальних обов`язків та доказів з цього приводу до апеляційної скарги додано не було, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, є припущенням прокурора стосовно можливої поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби в повній мірі врахував вимоги кримінального процесуального закону та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого та обрав більш м`який запобіжний захід.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4