Справа№ 953/2713/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкові кримінальне провадження № 0002636 від 19.12.2021 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, одруженої, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 (засіб зв`язку НОМЕР_1 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2021 року приблизно о 19:40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у ТРЦ «Дафі», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, біля стійок, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_5 », а саме: продаж ювелірних виробів «Укрзолото», підійшла до торгівельної точки «Укрзолото» та почала приміряти золоті браслети та каблучки. Після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме: каблучки із золота зі вставкою кубічний цирконій, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 166 від 25.12.2021 - 4839,70 грн.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одягнула каблучку на свій палець та побігла в сторону виходу з ТРЦ «Дафі», незважаючи на вимоги працівників зупинитися та повернути майно. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця у ОСОБА_4 не вдалося, оскільки була зупинена працівником охорони.

Таким чином, ОСОБА_4 намагалась спричинити ФОП « ОСОБА_5 » матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно скоїла кримінальне правопорушення, яке їй інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не оспорювала, пояснила причини та обставини скоєного своїм бажанням мати у особистій власності цю ювелірну прикрасу.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КК України не заперечує та просить призначити обвинуваченій покарання відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії правопорушень середньої тяжкості.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не працює, одружена, але неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є інвалідом, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 раніше судима не була. Отже суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства - у виді громадських робіт у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченій іншого покарання з огляду на те, що ОСОБА_4 не працевлаштована, що унеможливлює призначення їй покарання у вигляді штрафу або виправних робіт.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 заявлений не був, долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України, запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 120 /сто двадцять/ годин громадських робіт.

Речові докази по справі: ювелірний виріб каблучка «Яхонт» розміром 18,5, масою 5,40 грам, 585 проби - залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_6 ; 2 DVD-R диски зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1