Справа № 545/2567/22
Провадження № 1-в/545/710/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Конело-Попівка Жашківського району Черкаської області , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , громадянки України, із вищою освітою , раніше судимої :

-28.04.1993 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням 10 % доходу в дохід держави з конфіскацією майна,

19.11.1993 року на підставі ст. 3 КК України постановою Селидівського міського суду Донецької області виправні роботи замінено на 1 рік 8 місяців 15 днів позбавлення волі,

24.05.1995 року звільнена на підставі ЗУ « Про амністію »,

- 17.05.1996 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 143 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

28.08.1997 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 2 дні,

- 22.05.1998 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 143, ст. 43 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- 03.12.2001 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190,43 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 30.06.2006 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

19.07.2008 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 2 дні,

- 05.11.2012 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129,70,75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

- 20.09.2018 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 190,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

- 20.06.2019 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

Засудженої : вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.03.2021 року, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Донецького апеляційного суду від 30.09.2021 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263,70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

Зараховано до строку відбуття покарання за даним вироком частину відбутого покарання призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20.09.2018 року, починаючи з 26.04.2019 року по 29.07.2019 року включно,

Зараховано до строку відбуття покарання період тимчасового залишення у ДУ « Бахмутська установа виконання покарань № 6 », починаючи з 30.07.2019 року по 11.03.2021 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі,

Початок строку 12.03.2021 року, кінець строку 29.10.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 частини строку покарання і довела своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженої заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення.

Засуджена та представник колонії направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 ,будучи раніше судимою за вчинення умисних злочинів та вже неодноразово звільнялася умовно-достроково, на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисні злочини , за які засуджена вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.03.2021 року, зміненим в частині призначеного

покарання ухвалою Донецького апеляційного суду від 30.09.2021 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263,70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбуває з 12.03.2021 року .

Встановлено, що засудженою відбуто 2/3 частини строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджена стягнень не мала, має 2 заохочення.

Як вбачається із характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 09.05.2022 року, затвердженої начальником ДУ « Надержинщинська ВК № 65 » вона характеризується посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, але робить це з метою мати поблажливе ставлення до себе. Комісією установи розглядалося питання щодо застосування до засудженої пільг , передбачених ст.ст. 100,101 КВК України та пільг, передбачених ст. 82 КК України, проте у їх застосуванні було відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення ( а.о.с. 222-225).

Даний факт також підтверджується витягом із протоколу засідання комісії ДУ « Надержинщинська ВК № 65 » від 09.05.2022 р. № 11 , згідно якого вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення. ( а.о.с. 233).

Лише згідно останньої характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 21.07.2022 року, направленої до суду після подачі засудженою заяви про умовно-дострокове звільнення, вбачається, що вона характеризується позитивно, довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с. 10-13 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Досліджені судом матеріали справи засудженої свідчать про те, що в її поведінці сталися позитивні зміни, які вказують, що вона почала ставати на шлях виправлення, проте остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої, яка неодноразово звільнялась умовно-достроково від відбування покарання , її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці вона довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1