137/170/22

У Х В А Л А

26.05.2022

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт. Літин клопотання адвоката ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
В обґрунтування зазначеного клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 спочатку був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, 70 КК України до шести років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2010 вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 скасовано в частині ОСОБА_5 і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком два роки та звільнено з-під варти з зали суду. В подальшому виникла реальна загроза його життя і він змушений був змінити місце проживання. Тому всі інші судові засідання відбулися без його участі без належного повідомлення. Як стало відомо пізніше ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28.12.2010 ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2010 скасована і справа направлена на новий апеляційний розгляд. Але такого судового рішення ОСОБА_5 не отримував і про його існування не знав. Вже при новому апеляційному розгляді ОСОБА_5 не був повідомлений про апеляційний розгляд 24.03.2011. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011 вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 змінено. ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, 70 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Як вбачається зі змісту цієї ухвали, ОСОБА_5 не було під час розгляду і постановлення цієї ухвали. Отже, дане судове рішення не було вручене засудженому взагалі, а матеріали справи не містять даних про направлення йому копії. Це свідчить, що ОСОБА_5 не знав про наявність судового рішення щодо позбавлення його волі. 04.05.2021 ОСОБА_5 було затримано в Нідерландах і арештовано іноземним судом. В подальшому 24.12.2021 в порядку екстрадиції його було доставлено в Україну і далі поміщено Вінницької УВП №1. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, а відтак - підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК відсутні, а тому адвокат ОСОБА_6 просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Адвокат ОСОБА_6 на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Клопотання підтримав та просив задовольнити.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали з підстав зазначених у ньому, просили його задовольнити. Одночасно, адвокат ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_5 не знав про винесення ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011, оскільки під час провадження у суді апеляційної інстанції було порушено його право на захист, оскільки його інтереси представляв адвокат, із яким угоду уклала його дружина, а не він особисто. Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 повідомили, що ОСОБА_5 потрапив в ДТП, де постраждав, та кордон перетинав в несвідомості, а тому не міг повідомити суд та сторону обвинувачення про його вибуття за межі країни.
Прокурор ОСОБА_3 стосовно задоволення зазначеного клопотання заперечив, вважає, що воно є безпідставним, оскільки засуджений ухилявся від відбування покарання та перебував у розшуку, тому перебіг строків давності зупинено, а строк давності подвоєно відповідно до ч.3 ст.80 КК України.
Дослідивши матеріали справи, особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, судом встановлені наступні обставини.

Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 146, 70 КК України до шести років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено без змін - взяття під варту.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2010 вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 скасовано і призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком два роки та звільнено з-під варти з зали суду. Одночасно на ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28.12.2010 ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2010 скасована і справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011 вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.10.2009 змінено. ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, 70 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Під час розгляду справи був присутній захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 .

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.05.2011 оголошено розшук засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з ухиленням від виконання вироку підсудним, відсутністю його за місцем проживання.

04.05.2021 ОСОБА_5 було затримано в Нідерландах і арештовано іноземним судом. В подальшому 24.12.2021 в порядку екстрадиції його було доставлено в Україну і далі поміщено Вінницької УВП №1, пізніше до ДУ «Літинська виправна колонія №123».

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Ухилення від відбування покарання - це умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
На думку суду, обставини, наведені в клопотанні захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та надані в судовому засіданні пояснення адвоката ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 в частині того, що він не ухилявся від відбування покарання є необгрунтованими, не підтверджуються жодними доказами, спростовуються матеріалами провадження та оглянутою в судовому засіданні особовою справою засудженого.
Твердження адвоката ОСОБА_4 , що ОСОБА_5 не знав про винесення ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011, у зв`язку з порушенням права ОСОБА_5 на його захист в суді апеляційної інстанції, суд оцінює критично, оскільки останнім не оскаржено ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011, у зв`язку з порушенням вказаного права. Одночасно не надано доказів участі ОСОБА_5 у ДТП, яке, за твердженням останнього, стало підставою для виїзду його за межі країни без свідомості.

Доводи про невручення та відсутність ухилення у зв`язку з незнанням ОСОБА_5 про ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2011 не беруться судом до уваги, оскільки не заперечується факт того, що ОСОБА_5 , в порушення вимог Кримінального процесуального законодавства, будучи засудженою особою, виїхав за кордон без попередження відповідних органів.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_6 на правовий висновок ВСУ у справі №5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року), що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Виходячи з аналізу доводів адвоката ОСОБА_6 , враховуючи його посилання на вищезазначений правовий висновок у справі №5-324 кс 15, суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом судом, адже відповідно до частини першої статті 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином.
З наведеного вбачається, що вищезазначений правовий висновок винесений у справі про ухилення від відбування покарання у виді штрафу, що є злочином передбаченим ч.1 ст.349 КК України.
При цьому, суд звертає увагу на те, що в чинному КК України відсутня норма закону, якою передбачено покарання за ухилення від відбування призначеного судом покарання пов`язаного з позбавленням волі, вчинене до моменту звернення рішення суду до виконання, що свідчить про те, що зазначене діяння не може бути визнане злочином передбаченим ст. 350 КК України, доведеність у вчиненні якого встановлюється вироком суду.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що посилання захисника ОСОБА_6 на правовий висновок ВСУ у справі №5-324 кс 15 від 24.12.2015 року, в даному випадку є безпідставним та до застосування в даній справі не підлягає.
Виходячи з наведеного, клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задоволенню не підлягає, оскільки встановлений законом строк давності виконання вироку не сплив через зупинення перебігу строку на період знаходження ОСОБА_5 у розшуку, що, з-поміж іншого, свідчить про ухилення засудженого від виконання покарання.
Керуючись ст.80 КК України, ст. 537, 539, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, що не були присутні при цьому - з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_1