Справа № № 585/932/22
Номер провадження 1-в/585/100/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
13 вересня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вказане клопотання засуджений обґрунтовує тим, що він, будучи засудженим вироком Дергачівського районного суду Харківської області до покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі, відбув 3/4 строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом, беручи до уваги те, що він постійно працює в промисловій зоні виправної колонії, проте заохочувався один раз, задовольнити його клопотання, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки має бажання йти до лав збройних сил України, а тому просить застосувати до нього дію ст. 81 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив задовольнити. Підтвердив обґрунтування вказані в клопотанні.

Прокурор вважав, що клопотання не обґрунтоване і задоволенню не підлягає.

Засуджений ОСОБА_5 в режимі відеоконференції не був присутній в судовому засіданні через відсутність технічних можливостей, у той же час подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Враховуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про розгляд справи у його відсутність, об`єктивну технічну неможливість провести судове засідання через відсутність фінансування системи відеконференцзв`язку, а також у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, який указом президента від 22.05.2022 року було продовжено до 23 серпня 2022 року, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності засудженого, з участю його захисника, який узгодив із ним правову позицію за поданим клопотанням, знайомий з матеріалами клопотання та особової справи.

Суд, заслухавши захисника засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2011 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання по вироку Ставищанського районного суду Київської області від 28.12.2007 року і остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. До визначеного покарання за новим вироком у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2011 року і остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 14.08.2017 року) ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Рокитянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року і призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 03.02.2017 року по 20.06.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року змінено: ОСОБА_5 призначено покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 185 ч. 3 КК України - 6 років позбавлення волі, за ст. 357 ч. 3 КК України - 3 роки обмеження волі, за ст. 263 ч. 1 КК України - 5 років позбавлення волі, за ст. 263-1 ч.1 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш покарання більш суворим призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року призначити остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду України від 27 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року залишено без змін.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року набрав законної сили 23.11.2017 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 року і остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року набрав законної сили 05 вересня 2017 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року задоволено подання Роменської ВК (№ 56) про призначення остаточного покарання ОСОБА_5 . На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинути покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року, покаранням призначеним вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна крім житла.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2018 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_5 строк відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року, зараховано у строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 23.11.2017 року (включно), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за вироками Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 року та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 р. по 23.11.2017 р. із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, а також вирішення питання про перегляд застосування до нього ст. 71 КК України, відмовлено.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироками Білоцерківського міського суду Київської області від 01.07.1996 р., Володарського районного суду Київської області від 28.05.1997 р., Білоцерківського міського суду Київської області від 16.03.1999 р. та Ставищанського районного суду Київської області від 28.12.2007 р., відмовлено.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Роменська ВК (№56)» від 27.06.2022 р., засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 03.02.2017 року, до ДУ «Роменська ВК (№56)» прибув 14.01.2018 р., за час відбування покарання характеризується посередньо, порушення режиму тримання не допускав, 1 раз заохочувався, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У відношенні до представників адміністрації намагається бути ввічливим. Періодично залучався до праці, але в даний час не працевлаштований. Участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускав. Навчається в ПТУ в установі для здобуття професії слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів. Не приймає участі у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, суспільному житті відділення. Відповідно до ст. 123 КВК України, бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не виявив. Відповідно до ст. 110 КВК України, офіційного підтримання соціально-корисних зв`язків не зафіксовано. За характером спокійний, у відношенні до оточуючих тактовний, намагається підтримувати дружні стосунки із різною категорією засуджених. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам та вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже. На профілактичних обліках в установі не перебуває, вину у скоєному злочені визнав.

Відповідно до довідки в.о. директора підприємства ДП «Підприємство ДКВС України (№ 56)» від 13.06.2022 р. ОСОБА_5 з жовтня по грудень 2020 року, лютий, травень 2021 року та лютий 2022 року був працевлаштований на ДП «Підприємство ДКВС України (№ 56)» та отримував заробітну плату. На даний час не працевлаштований.

Згідно останньої довідки про наявність заохочень та стягнень, засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення та три стягнення за увесь період відбування.

При цьому 13.10.2021 року установою було проведено засідання комісії ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст. 81 КК України, підпадають під умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Постановою вказаної комісії було прийнято рішення про відмову ОСОБА_5 у поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

При цьому, з досліджених матеріалів вбачається, що такі висновки уповноважених службових осіб колонії щодо того, що ОСОБА_5 не набув права на застосування до нього пільги, визначеної ст. 81 КК України, ґрунтуються на матеріалах особової справи засудженого, а також належним чином вмотивовані.

Так, частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З аналізу чинного законодавства і положень внутрішніх інструкцій та рекомендацій, розроблених на основі Кримінально-виконавчого кодексу України, під критеріями, зазначеними у ч. 2 ст. 81 КК України, слід розуміти наступне: - під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо. Засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що особа готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства тобто є ресоціалізованою. Оцінку ступеня виправлення здійснюють представники адміністрації колонії на підставі матеріалів особової справи. У матеріалах особової справи містяться різного роду документи, які підтверджують підстави перебування засудженого у місцях відбування покарань, характеристики на засудженого, копії усіх заяв та клопотань засудженого, витяги з наказів та постанови про застосування до засудженого засобів заохочення та постанов про застосування стягнень, а також інша інформація на засудженого; - під сумлінним ставленням до праці розуміють, що засуджений працевлаштований робітником на певній дільниці, цеху колонії, самостійно, без додаткової мотивації виходить на роботу, виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки, тощо.

Вся вищевказана інформація відображається у характеризуючих засудженого матеріалах.

Так, судом приймаються до уваги доводи заявника та його захисника, що ОСОБА_5 був працевлаштований в установі відбування покарання, однак саме по собі працевлаштування (або не працевлаштування) засудженого при відбуванні покарання, підлягає оцінці у сукупності із іншими критеріями, такими як досягнення виховної та виправної мети покарання, що має на меті ресоціалізацію особи засудженого.

При цьому судом зауважується, що ОСОБА_5 раніше засуджувався до відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, а тому останньому достеменно має бути відомо, які фактори та чинники мають суттєвий вплив при оцінці сукупності обставин, які характеризують особу засудженого та мають підтвердити його виправлення.

Вбачається, що засуджений ОСОБА_5 станом на день розгляду клопотання відбув більше трьох чвертей призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, залучений до роботи, має одне заохочення та три стягнення, участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає, до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам та вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже, що свідчить про не досягнення мети кримінального покарання, а тому суд приходить до висновку, що засуджений не довів своє виправлення та звільненню умовно-достроково від відбування покарання не підлягає.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 7,9,376,537,539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6 ЦВЄЛОДУБ