Справа № 626/2129/21
Провадження № 1-кп/626/42/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград матеріали кримінального провадження № 0000934 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Станичне Нововодолазького району Харківської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта середньо спеціальна, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 22 грудня 2016 року за попередньою змовою з невстановленими особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме, з корисливих мотивів, у вечірній час, діючи з прямим умислом спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, реалізовуючи злочинний умисел, шляхом вільного доступу проник до будинку ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_4 та невстановлені особи, діючи спільно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно, із корисливих спонукань, із застосуванням до потерпілого фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, завдали потерпілому удари руками та ногами в область голови та тіла, спричинивши тілесні ушкодження у виді множинних крововиливів на обличчі, верхніх кінцівках та поверхневої забійної рани правої брови, що належать до легких тілесних ушкоджень. Переслідуючи корисливий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, обвинувачений та невстановлені особи, відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 : грошовими коштами в сумі 1300 грн., мобільним телефоном марки "Stell M480", що коштував 680 грн; плазмовим телевізором марки "Honda HD 225", за ціною 1495 грн., тюнером марки "Globo 7010", що коштував 125 грн., плівковим фотоапаратом "Nikon", за ціною 280 грн., аудіогарнітурою марки "Sven", що коштувала 600 грн., тюнером марки "Cosmo Sat 7000", вартістю 300 грн., електричною дрилью за ціною 350 грн., електричним шуруповертом, що коштував 450 грн., та бензопили марки "Professional" за ціною 1800 грн. Викраденим майном обвинувачений та невстановлені особи розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7380 грн. Майно частково повернуто потерпілому, цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.186 КК України визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, врахувати, тривале перебування під вартою, його молодий вік на час вчинення злочину та зазначив, що розкаявся у скоєному і зоробив висновки, що унеможливлять його протиправну поведінку в майбутньому.
Судом були досліджені письмові докази по справі, якими також підтверджується винність обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним. Висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи № 1652 від 11.04.2017 визначено вартість телевізора марки "Honda HD 225", станом на 22.12.2016 року в сумі 1495 грн., визначено вартість мобільного телефону марки "Stell M480", станом на 22.12.2016 року в сумі 680 грн, визначено вартість тюнера марки "Globo 7010", станом на 22.12.2016 року в сумі 125 грн.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 22 грудня 2016 року скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ст.12 КК України, правопорушення передбачене ч.3 ст.186 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, навчався в Красноградському професійному ліцеї з 01.09.2013 до 30.06.2018 та отримав робітничу спеціальність, проживає в родині батьків в с.Берестовенька Красноградського району, раніше не засуджений.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину, активному сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у віці 18 років. Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлені.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст.50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ст. 577 КПК України час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховується до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

При цьому суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VІІІ стосовно порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 затриманий 11.09.2020 року прокуратурою м.Донецьк Ростовської області і 16.09.2020 року відносно обвинуваченого Донецьким міським судом Роставської області обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. До ДУ "Харківський слідчий ізолятор ОСОБА_4 прибув 03.06.2021 де утримувався до 28.04.2022 року включно.

Таким чином весь час перебування ОСОБА_4 в місцях попереднього ув`язнення Російської Федерації аж до моменту його видачі у червні 2021 року в Україну на підставі ст. 577 КПК України зараховується до загального строку відбування покарання.

Правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання встановлено у ч. 5 ст. 72 КК України.

У постанові № 13-31кс18 від 29.08.2018 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норма ч. 5 ст. 72 КК України є нормою матеріального, а не процесуального права та дійшла висновку, що зазначені положення щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 діяла ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цей закон втратив чинність 21.06.2017 року із прийняттям 18.05.2017 року Закону "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" № 2046-VIII, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК та вказано, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватись заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-УIII від 18.05.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5 КК не допускається.

Таким чином, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, в строк відбування покарання ОСОБА_4 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення з 11 вересня 2020 року по 28 квітня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого (повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, та положення Закону про те, що враховуючи попереднє ув`язнення, суд може пом`якшити покарання ), а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 69 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.186 КК України.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 з урахуванням відбутого ним у межах даного кримінального провадження строку попереднього ув`язнення є таким, що на день винесення вироку відбув призначене йому основне покарання повністю.

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній. Питання про судові витрати, речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100, ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_4 за період з 11 вересня 2020 року по 28 квітня 2022 року відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення, що відповідає двом дням позбавлення волі, обмежившись відбутим строком покарання та вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання повністю.

Речові докази по справі передані на зберігання потерпілому - вважати повернутим власнику.

Судові витрати за проведення експертиз - віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Суддя ОСОБА_1