Справа № 527/1096/22
провадження № 1-і/527/29/22
УХВАЛА
06 липня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000419 від 13.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Глобинського районного суду Полтавської області надійшло вищевказане клопотання прокурора. В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у встановленому законом порядку продовжено до 09.07.2022 включно. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень у сфері обігу психотропних речовин та у вчиненні одного кримінального правопорушення проти громадської безпеки. Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Злочин за ч.1 ст.306 КК України відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду у зв`язку із мірою покарання, яка загрожує останньому, відтак існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України. Також, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, що пов`язані із незаконним збутом особливо небезпечний психотропних речовин, оскільки під час досудового розслідування задокументовано неодноразові дії щодо збуту даної речовини, у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Факт незаконного впливу з боку ОСОБА_5 на свідків підтверджується показами останніх, які допитані в якості свідків. Обвинувачений мешкає в одному населеному пункті разом із іншими допитаними свідками, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній обвинувачується у чиненні злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам. За таких обставин, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор просив продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб, розмір застави, яку визначено в ухвалі слідчого судді Чугуївського міського суду від 27.01.2021 залишити без змін.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Чугуївського міського суду Харківської області за Глобинським районним судом Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.07.2022 проведення судового засідання з розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було призначено в режимі відеоконференції.

Обвинувачений ОСОБА_5 утримується у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», з якою 06.07.2022 відсутня технічна можливість проведення судового розгляду в режимі відеоконференції.

Відповідно до п. 7 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду, якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, та надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні.

Захисник надав письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. В обґрунтування заперечень зазначив, що винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою станом на даний час є занадто суворим та до обвинуваченого слід застосувати інший, більш м`який запобіжний захід. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні або мінімальні. У кримінальному провадженні виконані усі необхідні для судового розгляду справи слідчі та процесуальні дії. ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, ризик впливу на свідків також відсутній. На теперішній час досудове розслідування закінчене, сторона обвинувачення виконала всі слідчі дії, які вважала за необхідне, у т.ч. зібрала речові докази та допитала свідків. Процесуальна поведінка обвинуваченого є зразковою. За місцем реєстрації ОСОБА_5 характеризується позитивно та має міцні соціальні зв`язки. Таким чином, на теперішній час взагалі відсутні ризики, які би свідчили про можливість та бажання ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або вчиняти кримінальні правопорушення. Сама лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оголошення військового стану впливає на термін розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 та позбавляє його права на справедливий суд впродовж розумного строку. Також зазначив, що наразі рідні обвинуваченому люди мешкають в населеному пункті, який розташований в зоні бойових дій, неподалік від лінії зіткнення, та постійно перебуває під обстрілами, відтак його рідні вкрай потребують його допомоги. ОСОБА_5 проходив військову службу, отже не виключається, що він матиме бажання долучитися до захисту незалежності та територіальної цілісності України. Крім того, зауважив, що розмір визначеної застави, що становить 618000 грн., є завідомо непомірним для обвинуваченого, а тому останній та його рідні не внесли визначену заставу через брак коштів у його родини. У разі, якщо суд зменшить розмір застави та обвинувачений ОСОБА_5 зможе внести визначену суму, у нього є намір звернутись в подальшому до суду з клопотанням відповідно до ч.5 ст. 616 КПК України про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, з метою передання застави для внесення на спеціальні рахунки НБУ. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, поклавши на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. У разі задоволення клопотання прокурора, просив змінити для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, та визначити заставу на рівні мінімального, передбаченого ч.5 ст. 182 КПК України.

В судовому засіданні захисник надав пояснення, аналогічні викладеним у вищевказаних письмових запереченнях.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ( Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 . Суд враховує вік обвинуваченого та стан його здоров`я, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (одружений, має 2 неповнолітніх дітей та постійне місце проживання), раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується формально задовільно. Також суд враховує те, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має офіційного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до категорії тяжких злочинів, та одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 обвинувачується.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора.

А відтак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість клопотання прокурора, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів . Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, спростовують доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 09.07.2022 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183, п.3 ч.5 ст.182, п.16 ч.1 ст. 3 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює 200 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496200 грн. (200 х 2481 грн. = 496200 грн.).

Керуючись ст.ст. 8, 9, 177, 182, 183,194,372,376,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора -задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 02 вересня 2022 року, включно.

Визначити суму застави - 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень 00 коп. Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), до сплину терміну тримання під вартою, призначення платежу обов`язково зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу, міру запобіжного заходу, прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого.

У разі внесення застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, на нього покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати на виклики прокурора та суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання вказаних обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1