Провадження (1-кп/199/123/22)
ВИРОК
іменем України

10.03.2022 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

представника потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0000581 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-технічна, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого електромеханіком ТОВ «Ліфтовик Дніпро», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 року, близько 14.00 години, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Рено-Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «БРОМТЕРМ», під`їхав до будинку №114 вулиці Донецьке шосе в місті Дніпро, та через деякий час, ОСОБА_7 , перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, і що позаду його автомобіля нема перешкод, не звернувся для забезпечення безпеки руху до інших осіб, і рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилася на полосі його руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді : тупої травми кінцівок: садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, закритого чрезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Порушення правил безпеки дорожнього руху, відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи, виразилось в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Рено-Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, невиконання якого, згідно висновку експерта знаходиться у причинному зв`язку з наслідками що настали.

Обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав повністю та підтвердив свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, фактичні обставини не оспорював, суду показав, що він дійсно 14.06.2021 року, близько 14.00 години, керуючи технічно справним автомобілем «Рено-Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до будинку АДРЕСА_3 , та через деякий час, він перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, і що позаду його автомобіля нема перешкод та пішоходів, і рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилася на полосі його руху, позаду його автомобіля. З висновками експертиз він згоден, підтверджує факт порушення ним ПДР України, зазначає що умислу скоювати наїзд у нього не було, зробив це ненавмисно, просить суворо не карати, врахувати визнання вини, щиросердне каяття, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, з заявленим цивільним позовом він не згоден.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім повного визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, суду показала, що вона дійсно 14.06.2021 року, близько 14.00 годин, в АДРЕСА_3 , перетинала вилицю, та в цей момент на неї скоїв наїзд автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , який рухався заднім ходом. Зазначає що отримані тілесні ушкодження у неї саме від дій обвинуваченого ОСОБА_7 , збитки останній їй не відшкодував, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покарання залишила на розсуд суду;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2021 року з фото таблицею та схемою місця ДТП до нього (т.2 а.п.9-18);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року, за участю ОСОБА_7 (т.2 а.п.29-34);

- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/19583-ІТ від 18.06.2021 року, відповідно до якої, ОСОБА_7 порушив п. 10.9 Правил Дорожнього руху України, які знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.п.40-41);

- висновком судово-медичної експертизи №1488е від 25.06.2021 р. згідно якої, ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми кінцівок: садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, закритого чрезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяж-кості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (т.2 а.п.53-55);

- речовими доказами (т.2 а.п.23).

Наведені докази суд вважає належними, допустимими і достатніми.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових документів, висновків експерта (т.1 а.п.86). Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішенням «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 , що виразилися у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Представником потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримані ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 33 600 (тридцять три тисячі шістсот) грн. 00 коп., та моральної шкоди у розмірі 3 645 000 (три мільйони шістсот сорок п`ять тисяч) грн.., 00 коп., заподіяної в результаті злочину (т.1 а.п.33-36, т.2 а.п.144-149).

Обвинувачений ОСОБА_7 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги представника потерпілої, в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , не визнав.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні цивільного позову, зазначив що ОСОБА_7 є неналежним відповідачем у частині стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, зазначивши що зазначені вимоги необхідно заявляти до відповідної страхової компанії.

Прокурор ОСОБА_3 - залишила цивільний позов на розсуд суду.

Вирішуючи заявлений представником потерпілої цивільний позов, суд враховує, що цивільні позови підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тому не підлягають задоволенню заявлені доводи захисника ОСОБА_4 , в частині визнання неналежним відповідачем обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки, ні представником потерпілої ОСОБА_6 , ні захисником ОСОБА_4 , не було заявлено клопотань про залучення відповідачем відповідну страхову компанію, а отже, відсутня можливість стягнення матеріальної та моральної шкоди саме з страхової компанії ПрАТ «СК «Альфа Страхування», до якої в такому випадку можуть розглядатися регресні вимоги в порядку цивільного судочинства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_7 повністю визнав провину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню доньку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що судом враховується як пом`якшуючі покарання обставини згідно ст.66 КК України, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, характеризується позитивно, завдані збитки потерпілій не відшкодував, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді обмеження волі, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами, враховуючи тяжкість наслідків такого керування, які призвели до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , також, що обвинувачений не є професійним водієм. При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до ст.ст.124 ч.2, 126 ч.1 КПК України документально підтвердь-жені процесуальні витрати, а саме витрати на проведення: в Дніпропетровському Науково-Дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України експертизи: №СЕ-19/104-21/19583-ІТ від 18.06.2021 року у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп. (т.2 а.п.39) - підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 (т.1 а.п.20).

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався, речовими доказами суд вважає необхідним розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України (т.2 а.п.23).

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2, ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь потерпілої ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі: 33 600 (тридцять три тисячі шістсот) грн. 00 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі: 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на проведення: в Дніпропетровському Науково-Дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, на користь держави експертизи: №СЕ-19/104-21/19583-ІТ від 18.06.2021 року у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

Речові докази автомобіль «Рено-Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю ТОВ «Бромтерм», знявши накладений згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська арешт (т.2 а.п.23).

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку надається обвинуваченому, прокурору, направляється потерпілій негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1