Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/281/22
Провадження № 1-кп/542/41/22
В И Р О К
Іменем України

12 квітня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833 від 17.12.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Кобелячок, Новосанжарський район, Полтавська область, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Судом встановлено, що 17 грудня 2021 року близько 14 год. 30 хв. гр. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі сполученням с. Білики с. Козуби Полтавського району Полтавської області, зі сторони с. Білики в напрямку с. Козуби, при виїзді із другорядної дороги на автодорогу Суми-Полтава-Олександрія, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», виїхав на головну дорогу автошляху Суми-Полтава-Олександрія, де здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT PREMIUM 440.19 T, державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричіпом-цистерною BSLT, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Кременчука в напрямку м. Полтава.
В результаті зіткнення пасажир автомобіля RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у виді перелому кісток основи черепа і лицевого скелету, масивні крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під м`яку і тверду мозкову оболонки, масивні крововиливи в грудну клітину на рівні переломів справа 3-8 по середньо-ключичній лінії, зліва 2-5 по середньо-ключичній лінії, 4-9 по лопаточній лінії, 2-9 по навколо-хребтовій лінії, крововиливи в корені легенів, крововиливи в круглу зв`язку печінки, судинний пучок серця, крововиливи в жирову клітковину нирок, перелом обох кісток верхньої третини правого передпліччя, рани, садна і синці на тілі.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 229 від 21 січня 2022 року (а.с. 76-78), виявлені ушкодження виникли при дорожньо-транспортній пригоді, травми пасажира в салоні автомобіля 17 грудня 2021 року, виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, а в даному випадку як такі, що призвели до смерті. Причиною смерті ОСОБА_7 стала автотравма з тупою травмою голови, переломами кісток черепа, крововиливами під оболонку мозку, від набряку головного мозку.
Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ще один пасажир автомобіля RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у виді політравми, закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням вогнищ геморагічних забоїв обох лобних долей, тім`яної долі зліва, післятравматичний САК, ЗТГ, травматичний пульмоніт, забій серця та легень, закритий скалковий перелом н/з лівої плечевої кістки зі зміщенням, когнітивне зниження внаслідок ВАІТ. Виявлені тілесні ушкодження виникли при дорожньо-транспортній події та згідно з висновком судово-медичної експертизи № 60 від 25 лютого 2022 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент спричинення (а.с. 129-130).
Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-22/841-ІТ (а.с. 101-108), є порушення пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України та пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , згідно з якими, відповідно:

- пункт 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- пункт 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- пункт 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «Дорожні знаки», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання ним вимог пунктів 10.1, 16.11, пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

В свою чергу, порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1, 16.11, пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з відповідною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 та заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло іншому потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. ОСОБА_5 підтвердив факт його скоєння за обставин, викладених вище, вказавши, що саме його дії, які виразились у порушенні пунктів 10.1, 16.11, пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди й настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 та тяжкий тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи. Прокурор, захисник та обвинувачений просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
При цьому, окрім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 286 КК України, на підставі сукупності наведених вище доказів.
Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити ОСОБА_5 покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до статті 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Обрана міра покарання прокурором обґрунтована тим, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином, наслідками якого стали смерть однієї потерпілої особи та спричинення тяжких тілесних ушкоджень іншій потерпілій.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
У своїй заяві від 06 квітня 2022 року потерпілий ОСОБА_9 просив суд під час призначення міри покарання не позбавляти ОСОБА_5 волі, а прийняти рішення відповідно до вимог статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням. Також, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він возить в медичні заклади його, ОСОБА_9 , та бабусю ОСОБА_10 (а.с. 50).
У поданій 06 квітня 2022 року заяві потерпіла ОСОБА_8 також просила суд під час призначення міри покарання не позбавляти ОСОБА_5 волі, а прийняти рішення відповідно до вимог статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням. Також, просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки він возить в медичні заклади свого батька - ОСОБА_9 , та бабусю ОСОБА_10 (а.с. 48).
Захисник обвинуваченого просив суворо не карати ОСОБА_5 , застосувати до нього статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням. Також, захисник просив не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, оскільки він допомагає своєму батьку та бабусі їздити до медичних закладів.

Свою позицію захисник обґрунтовував тим, що обвинувачений визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро кається. Зазначив, що він сприяв розкриттю злочину, потерпілі не мають до нього претензій матеріального та морального змісту.

Захисником акцентовано увагу на тому, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався. Вказано на те, що відповідно до висновку органу пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив його суворо не карати.

Мотиви призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, є тяжким злочином.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відсутність у нього судимостей, думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які просити обвинуваченого суворо не карати, не позбавляти його волі, звільнивши від відбування покарання згідно зі статтею 75 КК України, та не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Судом встановлено, що раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягався.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Судом встановлено, що обвинувачений неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Матеріали справи також не містять відомостей про те, що він є також офіційно працевлаштованою особою.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який у скоєному кається, має молодий вік, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, висновок органу пробації, позицію потерпілих, які просили суворо не карти обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування основного виду покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.
Поряд з цим, під час призначення покарання суд враховує також тяжкість наслідків, які наступили внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 у вигляді смерті гр. ОСОБА_7 та тяжких тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 .
Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, оскільки суд при призначенні додаткового покарання враховує приписи пункту 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 зі змінами, де зазначено, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 і статті 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Як вище зазначав суд, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, від дій обвинуваченого настали тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_7 та тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Підстав для незастосування до обвинуваченого додаткового покарання суд не вбачає, оскільки на думку суду застосування саме такого покарання є достатніми для виправлення ОСОБА_5 .
Суд акцентує увагу на тому, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої одна потерпіла померла, а інша отримала тяжкі тілесні ушкодження, є грубі порушення обвинуваченим ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, зокрема, пунктів 10.1, 16.11, пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.
Прохання потерпілих, захисника та обвинуваченого не позбавляти ОСОБА_5 права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що саме ОСОБА_5 опікується батьком та бабусею, яких необхідно возити до медичних закладів, суд не вважає таким, що унеможливлює застосування відповідного додаткового покарання. В судовому засіданні обвинуваченим пояснено, що у його батька ОСОБА_9 також наявне посвідчення водія та він має транспортний засіб, зазначено що він має змогу ним керувати. Доказів, що спростовують такі твердження та беззаперечно вказують на неможливість ОСОБА_9 керувати транспортним засобом для того, щоб їздити до медичних закладів, до суду не надано.
На думку суду, призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на п`ять років та звільнення від відбування покарання з випробуванням строком на два роки та застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки, відповідає загальним засадам призначення кримінального покарання, зокрема принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, також, суд належним чином оцінив обставини, які мають значення для вирішення цього питання, зокрема, характер допущених ОСОБА_5 порушень Правил дорожнього руху, які є грубими порушеннями, ступінь тяжкості вчиненого злочину, тяжкість наслідків злочину, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого.

Вирішення цивільних позовів
30 березня 2022 року до суду надійшла позовна заява прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 65 921 грн 83 коп. (а.с. 15-18).
Також, 30 березня 2022 року до суду надійшла позовна заява прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп. (а.с. 19-22).
В обґрунтування зазначених позовних заяв прокурор вказав наступне.
17 грудня 2021 року близько 14 год. 30 хв. гр. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі сполученням с. Білики с. Козуби Полтавського району Полтавської області, при виїзді із другорядної дороги на автодорогу Суми-Полтава-Олександрія, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», виїхав на головну дорогу автошляху Суми-Полтава-Олександрія, де здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT PREMIUM 440.19 T, державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричіпом-цистерною BSLT, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Кременчука в напрямку м. Полтава.
В результаті зіткнення пасажир автомобіля RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, які кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, а в даному випадку як такі, що призвели до смерті.
Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ще один пасажир автомобіля RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 60 від 25 лютого 2022 року віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент спричинення.
Зазначено, що причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-22/841-ІТ, є порушення пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України та пункту 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 .
Внаслідок завданих тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_8 в період часу з 17 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, нейрохірургічному та ортопедо-травматологічному відділеннях КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», на її лікування було витрачено 65 921 грн 83 коп.
Крім цього, потерпіла ОСОБА_8 в період часу з 11 січня 2022 року по 18 січня 2022 року включно перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», на її лікування було витрачено 4 084 грн 72 коп.
З огляду на викладене, прокурор просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 в сумі 65 921 грн 83 коп. та на користь КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп.
В судовому засіданні прокурор надав до суду заяву про залишення цивільного позову в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп. без розгляду, оскільки захисником надана квитанція про сплату ОСОБА_5 зазначеної у позові суми.
Також, враховуючи часткове відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 за цивільним позовом прокурора в інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» в розмірі 15 921 грн 83 коп., прокурор просив відповідний позов задовольнити частково в частині несплаченої заборгованості.
Обвинувачений - цивільний відповідач, захисник обвинуваченого, просили цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп. відповідно до заяви прокурора залишити без розгляду. Надали до суду квитанцію № 07-12959208/С від 07.04.2022 про сплату зазначеної у позові суми відшкодування в розмірі 4 084 грн 72 коп.
Щодо цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 65 921 грн 83 коп., цивільним відповідачем зазначено про часткову сплату відповідної заборгованості в сумі 15 921 грн 83 коп., на підтвердження чого надана квитанція № 07-12959281/С від 07 квітня 2022 року. З огляду на вказане, захисник просив позов прокурора в інтересах КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» задовольнити часткового, стягнувши витрати на стаціонарне лікування потерпілої в частині, що не сплачена ОСОБА_5 станом на дату розгляду справи в суді.
Надаючи оцінку таким цивільним позовам, суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши подані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Частинами 2 та 3 статті 61 КПК України передбачено, що права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 3 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Надаючи оцінку заяві прокурора про залишення без розгляду цивільного позову прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Прокурор звернувся до суду із відповідним позовом в інтересах держави в особі закладу охорони здоров`я, який здійснив витрати на лікування потерпілої особи.
Відповідно до обсягу наданих цивільному позивачу кримінально-процесуальним та цивільно-процесуальним законодавством прав прокурор вправі розпоряджатися цивільним позовом на власний розсуд і в тому числі подавати заяву про залишення його без розгляду.
Отже, суд приходить до висновку про необхідність залишити без розгляду цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 .
Надаючи оцінку цивільному позову прокурора в інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 65 921 грн 83 коп., суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.
Згідно з пунктом 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Відповідно до пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до довідки КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» № 04-04/289 від 21 лютого 2022 року (а.с. 152-155), ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, нейрохірургічному та ортопедо-травматологічному відділеннях зазначеного закладу в період часу з 17 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року, на її лікування було витрачено 65 921 грн 83 коп.
Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених зазначеним медичним закладом на стаціонарне лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, нейрохірургічному та ортопедо-травматологічному відділеннях в період часу з 17 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року потерпілої ОСОБА_8 від кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, вчиненого ОСОБА_5 , відтак є причинний зв`язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілої на лікування, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої підлягають стягненню із відповідача на користь держави.
Поряд з цим, судом встановлено, що ОСОБА_5 07 квітня 2022 року самостійно на відшкодування витрат на лікування потерпілої, здійснених КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», частково сплачено відповідну заборгованості в сумі 15 921 грн 83 коп., на підтвердження чого надана квитанція № 07-12959281/С від 07 квітня 2022 року (а.с. 62).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що цивільний позов прокурора з інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» підлягає частковому задоволенню, а саме: з цивільного відповідача мають бути стягненні кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 50 000 грн.

Мотиви інших рішень
Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-21/15396-ІТ від 24.12.2021, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-21/15397-ІТ від 31.12.2021, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-22/527-ІТ від 20.01.2022, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-22/841-ІТ від 25.01.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/34-КТ від 21.02.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/32-КТ від 22.02.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/2591-КТ від 21.03.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/2593-КТ від 21.03.2022 в сумі складають 14 759 грн 32 коп.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на користь держави згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
До ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2022 строком на 60 діб був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із строком дії до 12 квітня 2022 року.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відсутність клопотань сторони обвинувачення про продовження даного запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для продовження запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373 та 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 4 084 грн 72 коп. - залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 65 921 грн 83 коп. - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 , на користь держави в особі КП «Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» (IBAN: НОМЕР_5 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ) витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_8 в сумі 50 000 грн 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень).
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.12.2021, на автомобіль RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно з реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_5 , який поміщений на зберігання на стоянку при ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, - скасувати.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.12.2021, на відеореєстратор WDR з носієм інформації Kingston 32 GB, який належить гр. ОСОБА_6 , який зберігається у ВРЗСТ СУ ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Сковороди, 2 Б, м. Полтава, - скасувати.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.12.2021, на відеореєстратор REYND з носієм інформації Transcend 32 GB, який належить гр. ОСОБА_5 , який зберігається у ВРЗСТ СУ ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Сковороди, 2 Б, м. Полтава, - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-21/15396-ІТ від 24.12.2021, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-21/15397-ІТ від 31.12.2021, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-22/527-ІТ від 20.01.2022, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-22/841-ІТ від 25.01.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/34-КТ від 21.02.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/32-КТ від 22.02.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/2591-КТ від 21.03.2022, комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/117-22/2593-КТ від 21.03.2022 в сумі 14 759 грн 32 коп. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень тридцять дві копійки).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- автомобіль RENAULT SCENIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно з реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_5 , що поміщений на зберігання на стоянку при ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район повернути власнику ОСОБА_5 ;
- автомобіль RENAULT PREMIUM 440.19 T, державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричіпом-цистерною BSLT, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ТОВ «СОБІ», та переданий на зберігання представнику ТОВ «СОБІ» - повернути власнику ТОВ «СОБІ»;
- відеореєстратор WDR з носієм інформації Kingston 32 GB, який належить гр. ОСОБА_6 , який зберігається у ВРЗСТ СУ ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Сковороди, 2 Б, м. Полтава, - повернути власнику гр. ОСОБА_6 ;
- відеореєстратор REYND з носієм інформації Transcend 32 GB, який належить гр. ОСОБА_5 , який зберігається у ВРЗСТ СУ ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Сковороди, 2 Б, м. Полтава, - - повернути власнику гр. ОСОБА_5 ;
- CD-R диск Verbatim додаток № 1 до висновку експерта від 21.03.2022 № СЕ-19/117-22/2593-КТ з відеофайлами «2021_1217_142445_004», «2021_1217_142847_005», «2021_1217_143045_002» - залишити зберігати в матеріалах справи № 542/281/22;
-CD-R диск hp додаток № 2 до висновку експерта від 21.03.2022 № СЕ-19/117-22/2591-КТ з відеофайлами «LOCA3586.avi, LOCA3588.avi, MOVA4257.avi» - залишити зберрігати в матеріалах справи № 542/281/22.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11