Номер провадження: 11-кп/813/1061/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000579, внесеного до ЄРДР 14.02.2017 року, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Калчева Болградського району Одеської області, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, є батьком від попереднього шлюбу двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за останнє відомим місцем в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено обчислювати з часу обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 17.07.2017 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_10 зараховано час попереднього його ув`язнення в період з 17.07.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 залишено без змін.

Цивільний позов задоволено частково: стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої від злочину ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілої від злочину ОСОБА_11 витрати на правову допомогу за участю адвоката ОСОБА_12 в сумі 43500 (Сорок три тисячі п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 10707 (Десять тисяч сімсот сім) грн. 84 коп.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_10 звернувся до суду із апеляційною скаргою у якій зазначив, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню як необґрунтований, а призначене йому покарання занадто суровим.

Крім того, обвинувачений звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, яке обґрунтоване тим, що обвинувачений був впевнений у тому, що апеляційну скаргу на оскаржуваний вирок було подано його адвокатом, однак останнім через хворобу на Covid-19 цього зроблено не було. В свою чергу обвинувачений не знав про те, що апеляційна скарга не була подана, що, на думку обвинуваченого, свідчить про поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Позиції учасників судового розгляду.

З урахуванням неможливості безпосередньої участі обвинуваченого під час розгляду апеляційної скарги у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, апеляційним судом прийнято рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак проведення судового засідання у режимі відеоконференції не вдалося, оскільки було відсутнє з`єднання з ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Відповідно до ч. 4 т. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
На підставі наведеного, для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення прав обвинуваченого та розумних строків апеляційного розгляду, враховуючи рекомендації Ради Суддів України від 02.03.2022 та наказу Голови Верховного Суду від 04.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 , інтереси якого в суді апеляційної інстанції представлені його захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в свою чергу вважала можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого.
У судовому засіданні захисники підтримали вимоги поданого клопотання про поновлення строку та просили його задовольнити.
Прокурор та представник потерпілої заперечували проти задоволення клопотання про поновлення строку, зазначивши, що обвинувачений мав можливість оскаржити вирок у встановлений законом строк.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга, на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Крім того, абзацом 1 ч. 3 ст. 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України підлягає поновленню за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Усталена судова практика свідчить про те, що поважними причинами можуть бути визнані стихійні лиха, що викликані силами природи (землетрус, повінь, злива, зсув, ураган тощо), хвороба, тривале відрядження, смерть близьких, інші трагічні та непередбачені події в житті людини, тобто це обставини, які не залежать від заінтересованої особи і завадили їй здійснити у встановлений законом строк певні дії. Слід зазначити, що перешкода, яка не дозволяє вчинити в строк процесуальну дію, може носити як фактичний (хвороба, стихійне лихо тощо), так і юридичний характер (несвоєчасне вручення копії процесуальних документів тощо).

Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі №127/17092/18, провадження №51-8813км18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, в тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, що минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, котра звертається з відповідним клопотанням, зокрема те, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), а також інші відповідні обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що 14.12.2021 року в судовому засіданні проголошений вирок відносно ОСОБА_10 ,копію оскарженого вироку обвинувачений отримав 16.12.2021 року в ДУ «Одеський слідчій ізолятор», що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи, тобто, сторона захисту отримала копію оскарженого вироку в межах строку на апеляційне оскарження.

Однак, з апеляційною скаргою на вирок суду першої інстанції від 14.12.2021року, обвинувачений ОСОБА_10 звернувся лише 04.02.2022 року, тобто після спливу тридцяти днів з моменту ухвалення оскарженого рішення, коли вирок набрав законної сили.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з доводами обвинуваченого про поважність причин пропуску строку, які полягають у тому, що обвинувачений був впевнений, що апеляційну скаргу на оскаржуваний вирок було подано його адвокатом, однак останнім через хворобу на Covid-19 цього зроблено не було, оскільки ОСОБА_10 , достеменно знав про наявність вироку та отримав його копію в межах строку на апеляційне оскарження, тобто обвинувачений не був обмежений у праві на подання апеляційної скарги у передбачений законом строк.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку в клопотанні обвинувачений ОСОБА_10 не наводить, як і не зазначає про об`єктивні обставини чи перешкоди, які завадили йому вчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.
Вирішуючи дане питання, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625), так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що наведені обвинуваченим доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є об`єктивно непереборними та поважними і не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, та ним не наведено жодної поважної причини пропуску цього строку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись статями 113, 116, 117, 370-372, 376, 395, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні №0000579, внесеному до ЄРДР 14.02.2017 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4