Справа № 204/4744/22
Провадження № 1-кс/204/1168/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бендери Республіка Молдова, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 27.02.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 332-2, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 111 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється відділом Дніпропетровської обласної прокуратури. Приблизно в 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших формувань Російської Федерації нанесені інтенсивні обстріли по території України, а також ракетно-бомбові удари по аеродромах в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та інших військових об`єктах Збройних Сил України, зокрема військових частин Дніпропетровської області, а саме: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 . Таким чином, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Крім цього, невстановлені особи на території Дніпропетровської області, систематично отримують та виконують завдання від представників збройних сил та спецслужб Російської Федерації щодо отримання та передачі даних про пересування підрозділів Збройних сил України, організації територіальної оборони, ситуації в містах, нанесення відміток для десантування підрозділів противника, нанесення ракетних та авіаударів. В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 0 23 год. 25 хв. 21 березня 2022 року, використовуючи обліковий запис в соціальній мережі «ВКонтакте» отримав від громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовує обліковий запис - « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )) завдання злочинного характеру на здійснення зйомки дислокації Національної гвардії України: «привет. Сделай за завтра сьемку места дислокации нацгвардии. Обрати внимание на количество машин. Нужно понять они там тусуются или нет. Какая территория по размеру, есть ли укрепления. Вечером точку с гугла мне пришли точное их место входа. Также жду обстановку по продовольствию в магазинах. Деньги как обычно, после работы. Материал выгрузишь на файлобменник.». На виконання злочинного завдання невстановленого в ході досудового розслідування громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ОСОБА_5 приблизно з 09 год 00 хв по 13 год 00 хв 22.03.2022, перебуваючи поблизу ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_6 та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Збройних сил України, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_6 здійснив збір інформації щодо особового автотранспорту військовослужбовців та відвідувачів зазначених об`єктів шляхом надиктовування державних номерних знаків під аудіозапис на власний мобільний термінал «Samsung» Galaxy G1 Окрім цього ОСОБА_5 проходячи повз зазначених воєнних об`єктів Збройних сил України здійснював відеозйомку їх контрольно-пропускних пунктів. Крім того, в період часу з 24 лютого по 22 березня 2022 року ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 65, 68, 132-134 Конституції України, Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990, вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), з метою порушення територіальної цілісності та суверенітету України, під час вторгнення збройних сил Російської Федерації до території України у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, не відмовляючись від нього, бажаючи довести його до кінця, в місті Дніпро, 22.02.2022 здійснив збір інформації щодо особового автотранспорту військовослужбовців та відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Збройних сил України шляхом надиктовування державних номерних знаків під аудіозапис на власний мобільний термінал «Samsung» Galaxy G1 для подальшої передачі невстановленому в ході досудового розслідування громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 . Того ж дня протиправна діяльність ОСОБА_5 співробітниками Управління СБ України у Дніпропетровській області була припинена. Зазначеними вище діями, вчиненими ОСОБА_5 , останній повністю підтримував та сприяв вторгненню РФ на територію України, розв`язанню ними війни, знищенню мирного населення України та військовослужбовців ЗСУ, а також здійснював сприяння встановлення влади окупаційних військ, тобто вчиняв дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто у державній зраді, кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України. Окрім цього, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 придбав у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 22.03.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин набої, що відповідно до пояснень спеціаліста криміналіста Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 є 25 патронами калібру 7.62х54 та 6 патронами калібру 7.62х39 та відносяться до бойових припасів до вогнепальної зброї. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 22.03.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин ОСОБА_5 переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, а саме 25 патронів калібру 7.62х54 та 6 патронів калібру 7.62х39, що є бойовими припасами до вогнепальної зброї. Так, під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед іншого було виявлено та вилучено 25 патронів калібру 7.62х54 та 6 патронів калібру 7.62х39, що є бойовими припасами до вогнепальної зброї, без передбаченого чинним законодавством України дозволу. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України. 24.03.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру про те, що він вчинив дії, які виразились у сприянні вчинення планування, підготовки та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту, шляхом надання порад і вказівок, а також у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України. 25.03.2022 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23.05.2022, без визначення розміру застави. Крім того, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 27.02.2022 до 27.08.2022. 28.04.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про те, що він вчиняв дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, , тобто у державній зраді, які кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України, а також дії, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, які кваліфікуютьсяза ч. 1 ст. 263 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується: протоколом обшуку від 22.03.2022; протоколом огляду від 23.03.2022; протоколом додаткового огляду від 23.03.2022; протоколом огляду від 23.03.2022; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 18.03.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.03.2022; протоколом отримання пояснень ОСОБА_5 від 24.03.2022 та іншими доказами в сукупності. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Бендери Республіка Молдова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, санкція особливо тяжкої статті, якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна. Окрім того, з метою закінчення досудового розслідування необхідно: отримати висновок експерта за результатами проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; призначити інші відповідні судові експертизи; встановити інших осіб, причетних до вищевказаної злочинної діяльності; повідомити про закінчення досудового розслідування підозрюваному; ознайомити з матеріалами кримінального провадження підозрюваного; скласти та вручити обвинувальний акт підозрюваному; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який закінчується 23.05.2022, необхідно продовжити у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а також тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, у зв`язку з чим метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тощо. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Так, враховуючи той факт, що, існує ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за підтримання та сприянню вторгненню РФ на територію України, розв`язанню ними війни, знищенню мирного населення України та військовослужбовців ЗСУ, а також здійснення сприяння встановлення влади окупаційних військ. Так, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень за вчинення яких загрожує позбавлення волі, може вчинити дії спрямовані на приховання, спотворення та знищення не встановлених на теперішній час досудовим розслідуванням інших речових доказів, речей та документів, що можуть бути доказами його злочинної діяльності та враховуючи те, що санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає конфіскацію майна, підозрюваний може вчинити дії направлені на відчуження приналежного йому майна. На даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення по справі. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування, підкупу або фізичного впливу. ОСОБА_5 усвідомлюючи, що відносно нього здійснюється досудове розслідування (кримінальне переслідування) за вчинення особливо тяжкого злочину та перебуваючи на волі існує ризик, що останній може розголосити відомості досудового розслідування іншим особам причетним до його протиправної діяльності, що в подальшому перешкоджатиме проведенню кримінальному провадженню. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на осіб, які причетні до його злочинної діяльності та можливо інших свідків кримінального правопорушення, які встановлюються під час здійснення досудового розслідування та вчинення інших кримінальних правопорушень. Також згідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно та обґрунтовано підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховуватися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у вказаному провадженні, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194,199 КПК України, йому необхідно продовжити строк запобіжного захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він є інвалідом 3-ї групи, перебуває на обліку у невропотолога та потребує додаткового обстеження та лікування, а в умовах ДУВП № 4 він не має можливості отримати належну медичну допомогу.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики жодним чином не обґрунтовані, доказів наявності ризиків суду не надано. Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, потребує лікування, а тому вона вважає що до нього може бути застосовано запобіжний заход у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

24 березня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України.
25 березня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб.

1 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000017 від 27.02.2022 продовжено до 27 серпня 2022 року.

27 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України, на підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України.
19 травня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 липня 2022 року.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Проте, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження лише два ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засіданні прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

Що стосується посилань підозрюваного та його захисника на необґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи підозрюваного та його захисника про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також враховуючи наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 серпня 2022 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 серпня 2022 року.

Ухвалу направити до СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1