ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 233/977/22

Провадження № 11-кп/4820/760/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою, зокрема, клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області задоволено.

У задоволенні клопотання захисника та неповнолітнього обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Строк тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою продовжено по 25.11.2022 року включно.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, кількість злочинних посягань, дані про особу ОСОБА_6 , а саме, що він раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності і знову вчинив злочини проти власності, непрацює, неодружений, продовження існування, визначених ст. 177 КПК України ризиків: переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілих, знищення, приховування або спотворення будь-яких з із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які існували і на момент обрання запобіжного заходу.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в частині продовження йому строку тримання під вартою, та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з обмеженням волі, оскільки прокурором не доведені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, звертає увагу на те, що знаходиться під вартою більше 9 місяців, і іншого більш м`якого заходу йому не обиралось.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та законного представника неповнолітнього на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Вказані вимоги судом першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримані.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Місцевий суд, з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

Твердження, в апеляційній скарзі обвинуваченого, про те, що прокурором не доведено ризики передбачені ст.177 КК України, є безпідставними, оскільки в клопотанні прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 26.09.2022 року зазначено, що ризики, які існували при обранні раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не зникли та продовжують існувати. У вказаному випадку є запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та запобігання впливу на потерпілих, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Саме ці потреби виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 як тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, потерпілі, свідки не допитані. Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, його хвороб у даному випадку не є визначальними, адже забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ні один більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити таку його поведінку.
Крім того, судом враховано кількість злочинних посягань, дані про особу ОСОБА_6 , а саме, що він раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності і знову вчинив злочини проти власності, не працює, неодружений.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.
Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій.

Доводи обвинуваченого про те, що він утримується під вартою понад 9 місяців, відхиляються судом, так як судове слідство у даному кримінальному провадженні не розпочате, потерпілі, свідки не допитані, тому береться до уваги наявність або відсутність ризиків, які можуть бути підставою для продовження або скасування обраного запобіжного заходу. Крім того, апеляційна інстанція не вправі досліджувати докази та робити висновок про винуватість особи при розгляді такої категорії апеляційних скарг, на що посилається обвинувачений.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 не має.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 25.11.2022 року, включно, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3