КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 травня 2022 року апеляційні скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року,

за участі:
представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003481 від 09 грудня 2021 року та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником 1/6 частки якої є ОСОБА_10 , власником 5/6 часток якої є ОСОБА_5 .
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 та представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 кожен окремо подали апеляційні скарги, в якій просять, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строку на апеляційне оскарження, зазначають, що слідчим суддею розглянуто клопотання 19 січня 2022 року без участі власників майна чи їх представників, копію ухвали не направлено. ОСОБА_5 копію оскаржуваного рішення отримав 26 січня 2022 року, апеляційну скаргу подано 31 січня 2022 року. Представник ОСОБА_7 копію оскаржуваного рішення отримав 28 січня 2022 року, апеляційну скаргу подано 01 лютого 2022 року.
Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що ОСОБА_11 ,Ф є добросовісним набувачем, що підтверджується договором дарування 5/6 квартири від 07 липня 2009 року
Окрім того, на момент звернення прокурора з клопотанням, факт існування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням не встановлено та цивільний позов не заявлено.
На думку апелянта арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною.
Зазначає, що 06 січня 2022 року ДП «СЕТАМ» організувало електронні торги за лотом № 504265, щодо житлової нерухомості, якою виступили 5/6 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_2 та цього ж дня ОСОБА_7 став переможцем проведених торгів та придбав 5/6 частину зазначеної квартири, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 06.01.2022 року.
ОСОБА_7 дотримано вимоги закону з оплати придбаного лоту у вигляді 5/6 частини квартири, а тому він є добросовісним володільцем частки арештованої квартири.
Також апелянт вважає, що накладений арешт на зазначене майно обмежує право ОСОБА_7 щодо володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.
В судове засідання прокурор не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення, однак доказів про причини поважності своєї неявки не надав, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 через технічні причини на відеоконференцзв`язок не вийшла, про те, судом вживалися заходи, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та адвоката ОСОБА_8 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, оскільки їх участь не визначена обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Солом`янською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке 09 грудня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003481, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 від 17 січня 2021 року вказана квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003481.
18 січня 2022 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернулась до Солом`янського районного суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів та для попередження можливої неправомірної реєстрації та відчуження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0003481про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою попередження можливого неправомірного подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належатиме територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, або законним спадкоємцям померлих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 необхідно накласти арешт.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови прокурора від 17 січня 2021 року.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власників майна з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянтів про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Інші доводи на які посилаються апелянти також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року,- залишити без змін, а апеляційні скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

Єдиний унікальний № 760/1081/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Справа № 11сс/824/1423/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК