Справа № 308/9785/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР № 0000572 від 27.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР № 0000572 від 27.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.
Клопотання мотивує тим, що як встановлено досудовим розслідуванням до ВПК в Закарпатській області ДКП НПУ звернулася ОСОБА_5 про те, ще невідома особа, яка використала особисті анкетні дані гр. ОСОБА_6 , в якості продавця військової амуніції військовослужбовця ЗСУ, шахрайським шляхом виманила у заявниці грошові кошти, під приводом покупки військового спорядження, використовуючи месенджер «Телеграм», який був встановлений на ЕОМ, для електронного листування з потерпілою, де вказала номер банківської картки АКБ «Конкорд банку» № НОМЕР_1 , на яку в подальшому ОСОБА_7 перерахувала грошові кошти на суму 8600,00 грн., в якості оплати за покупку військового шолому, проте не отримала заздалегідь обіцяного товару.
У клопотанні вказано на те, що в ході обшуку, який проводився 25.07.2022, в житловому приміщенні, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , де тимчасового проживає ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 ; Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_4 , імеі НОМЕР_5 ; Банківську картку «Приват банк» НОМЕР_6 ; Банківська картку «Універсал банк» НОМЕР_7 ; Квитанцію №19184-10888-73-10527; Квитанцію №19105-17; Квитанцію №19196-18;
У клопотанні вказано, що відповідно до постанови слідчого, від 25.07.2022 року вищеперераховані предмети визнано речовими доказами у кримінальному проводженні, оскільки вони можуть містити сліди кримінального правопорушення та іншу необхідну інформацію для проведення подальшого досудового розслідування та встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження. Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При мотивуванні клопотання слідчий посилається на положення ч. 2 ст. 170 КПК України.
Як вказано у клопотанні, у даному випадку необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
При цьому слідчий зазначає, що у іншому випадку не застосувавши вказані заходи, можуть призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
За таких обставин, керуючись ст. 40, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст.ст. 170, 171, ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: з метою збереження речових доказів накласти арешт на: Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 ; Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_4 , імеі НОМЕР_5 ; Банківську картку «Приват банк» НОМЕР_6 ; Банківська картку «Універсал банк» НОМЕР_7 ; Квитанцію №19184-10888-73-10527; Квитанцію №19105-17; Квитанцію №19196-18;
Слідчий в судове засіданні не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Однак їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. ч ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п. 4 ч.2 вказаної норми, заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна;
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР № 0000572 від 27.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
В ході обшуку, який проводився 25.07.2022, в житловому приміщенні, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , за наявності добровільної згоди власника, де тимчасового проживає ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 а виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 ; Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_4 , імеі НОМЕР_5 ; Банківську картку «Приват банк» НОМЕР_6 ; Банківська картку «Універсал банк» НОМЕР_7 ; Квитанцію №19184-10888-73-10527; Квитанцію №19105-17; Квитанцію №19196-18;
Постановою слідчого вилучене у ході обшуку майно було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Обшук, згідно наявних у клопотанні доказів було проведено 25.07.2022, клопотання про арешт вилученого майна направлено до суду поштовим зв`язком, та надійшло 29.07.2022.
Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені згідно протоколу обшуку від 25.07.2022 речі, могли зберегти на собі сліди злочину або можуть містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2022 у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні № 0000114 від 20.07.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про проведення обшуку відмовлено, з підстав проведення такого в порядку ч.1. ст. 233 КПК України за добровільною згодою особи, яка володіє майном і додаткового узаконення не потребують.
Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення експертного дослідження, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна, та таке є необхіднім у зв`язку із забезпеченням проведення у рамках даного кримінального провадження експертних досліджень, які в свою є необхідними для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом із тим, в частині накладення арешту на виявлені та вилучені в ході обшуку: Банківську картку «Приват банк» НОМЕР_6 та Банківську картку «Універсал банк» НОМЕР_7 то слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що:
Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (Із змінами і доповненнями), , ч. 4 ст.51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. При цьому одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо), які являють собою емітовані в установленому законодавством порядку пластикові чи іншого виду картки, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банка) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки
Відповідно до розділу І п.п.4.2, 4.3, 4.7 «ПОЛОЖЕННЯ про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, дано наступні визначення: власник рахунку - особа, на ім`я якої відкрито рахунок, до якого емітовано електронний платіжний засіб; держатель електронного платіжного засобу (далі - держатель) - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для здійснення платіжних та інших операцій; 7) користувач - фізична або юридична особа, якій надається послуга щодо виконання платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу; 7) користувач - фізична або юридична особа, якій надається послуга щодо виконання платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу;
Відповідно до Розділу ІІ п.2 Емітент має право надавати користувачам для здійснення платіжних та інших операцій: 1) для власних потреб фізичних осіб - особисті електронні платіжні засоби; 2) для потреб господарської/підприємницької/незалежної професійної діяльності - корпоративні (бізнесові) електронні платіжні засоби.
Пунктом 5 передбачено, що Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу (далі - договір).
Пункт 15 передбачає, що електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Платіжна організація має право в правилах платіжної системи встановити додаткові реквізити електронного платіжного засобу.
Відповідно до розділу VI п.1 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Аналіз зазначених норм законів та нормативно-правових актів свідчить про те, що за своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків.
Оскільки пластикова картка є лише засобом доступу до розрахункового рахунку, де можуть зберігатися грошові кошти, накладення арешту на неї у даному випадку є незаконним.
Таким чином у частині накладення арешту на Банківську картку «Приват банк» НОМЕР_6 та Банківську картку «Універсал банк» НОМЕР_7 , клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР № 0000572 від 27.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на: Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 ; Мобільний телефон марки «Iphone11» НОМЕР_4 , імеі НОМЕР_5 ; Квитанцію №19184-10888-73-10527; Квитанцію №19105-17; Квитанцію №19196-18.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1