Справа № 548/1633/21
Провадження №1-кс/548/101/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)

16.08.2022 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, фізична особа підприємець « ОСОБА_7 », інвалідності не має, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04 квітня 2022 року слідчий СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те ,що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2021, близько 12 години, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "SUBARU TRIBECA" д.н.з НОМЕР_1 , рухався по автошляху Кременчук - Семенівка, Т-17-09, Хорольської об`єднаної територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області, у напрямку с. Новий Байрак. Доїжджаючи до нерівнозначного перехрестя вказаної автодороги, ОСОБА_4 , рухаючись на проїзній частині другорядної дороги, не зупинився на дорожній знак «СТОП» не надавши переваги у русі автомобілю марки «VOLKSWAGENTIGUAN», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який в цей час рухався по головні дорозі зліва на право відносно руху автомобіля «SUBARU TRIBECA" д.н.з НОМЕР_1 та допустив зіткнення переднього частиною керованого ним транспортного засобу із правою боковою частиною автомобіля «VOLKSWAGENTIGUAN», д.н.з. НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновків судово-медичних експертиз, а саме:

1) № 246 від 23.11.2021 року, водій автомобіля марки «VOLKSWAGENTIGUAN», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому поперечних відростків 2,3 поперекових хребців справа, компресійного перелому 12 грудного хребця, перелому правого поперечного виростку 1,4,6 грудних, 1 поперекового хребця, перелому задніх відрізків 2,3,4,5,11,12-го ребер справа, компресійного перелому тіла 8 грудного хребця, перелому руків`я груднини із зміщенням, перелом нижнього краю тіла лівої лопатки з відломком та зміщенням, закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин спини та тазу, забійних ран голови, які кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я (п.2.2.1.) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МВС України17.05.1995 р.);

2) №255 від 09.12.2021 року, пасажир автомобіля марки «SUBARU TRIBECA" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: розриву тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі, гематоми черевної порожнини, перитоніту, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх утворення (п.2.1.1.) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МВС України17.05.1995 р.).

Згідно висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-21/14926-ІТ від 14.12.2021 року в заданій дорожній обстановці в діях водія «SUBARU TRIBECA" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах заданої пригоди водій автомобіля марки «SUBARU TRIBECA" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_8 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища, одружений, фізична особа підприємець « ОСОБА_7 », інвалідності не має, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимий.

26.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 ..

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1)Протоколом огляду ДТП від 23.07.2021

2)Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 19.11.2021

3)Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.12.2021

4)Висновок експерта №СЕ-19/117-21/14926-ІТ від 14.12.2021

5)Висновок експерта №255 від 09.12.2021

6)Повідомлення про підозру від 26.01.2022

7)іншими матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно ст.177КПК України,метою та підставою застосуваннязапобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (ризикам): п.1ч.1ст.177КПК України-переховуватися відорганів досудового розслідування та (або) суду; п.3ч.1ст.177КПК України- незаконно впливати на потерпілу,свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні. Вказані ризики підтверджуються наступними фактами: Так,підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненн ітяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. Таким чином, під впливом суворості можливого призначення покарання за вчинений злочин, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що зокрема свідчать те, що ОСОБА_4 переховувався від слідства, в зв`язку з чим постановою від 01.04.2022 ОСОБА_4 його булор оголошено у розшук. На теперішній час, наявна обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчинені злочину,передбаченого ч.2ст.286 КК України, а запобігти вказаним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою є неможливим. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного інший запобіжний захід, оскільки тримання під вартою занадто суворий запобіжний захід, так його підзахисний підозрюється у вчиненні не умисного злочину, а отже запобігти зазначеним ризиками зможе інший запобіжний захід, зокрема такий як домашній арешт. Крім того, його підзахисний є фізичною особою підприємцем, має постійне місце проживання та роботи.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

26.01.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, у судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків правопорушення, з метою зміни їх показань.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України,зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, прокурором не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я та наявність місця проживання та реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків правопорушення, та враховуючи не доведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, фізична особа підприємець « ОСОБА_7 », інвалідності не маючого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто з 11 години 30 хвилин 16 серпня 2022 року по 11 годину 30 хвилин 13 жовтня 2022 року.

Покласти напідозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися з місця своєї реєстрації АДРЕСА_1 та проживання АДРЕСА_2 у нічний час із 23 години до 05 години, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім часу оголошення «Повітряної тривоги-Ракетної небезпеки» по місту Київ, коли останній має право спуститись (пройти) до бомбосховища, визначеного органом місцевого самоврядування для будинку АДРЕСА_1 та місцем проживання АДРЕСА_2 .

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілою та свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити термін обов`язків, покладених на ОСОБА_4 строком на два місяці, а саме до 13 жовтня 2022 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві та Бориспільський ВП ГУНП в Київській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Зобов`язати Дарницьке управління поліції ГУНП у м. Києві та Бориспільський ВП ГУНП в Київській області:

- негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 ;

-негайно повідомити суд про взяття на облік підозрюваного ОСОБА_4 ;

- періодично навідувати житло, визначене в ухвалі слідчого судді, з метою контролю поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1