справа № 209/415/22
№ провадження 1-кп/208/352/22
УХВАЛА
Іменем України
21 квітня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 17.01.2022 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, -
встановив:
Відповідно до обвинувального акту від 10.02.2022 року, ОСОБА_4 , згідно підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), в порушення вимог антикорупційного законодавства, а саме абзацу другого, частини другої, статті 45 Закону, не маючи жодних поважних причин, не подав декларацію особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, хоча був зобов`язаний наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , згідно наказу про переведення на іншу роботу № 295-пр від 01.10.2019 р., переведений з посади начальника інспекції з реалізації води на посаду начальника сектору паспортизації мереж водопроводу та каналізації комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради «Міськводоканал» з 01.10.2019 р.
Згідно положення про сектор з паспортизації мереж водопроводу та каналізації затвердженого генеральним директором КВП КМР «Міськводоканал» 01.10.2019 р., а саме пункту 1.1., сектор з паспортизації мереж водопроводу та каналізації є самостійним структурним підрозділом підприємства і підпорядковується директору технічному, пункту 3.1. структуру та штат сектору затверджує генеральний директор відповідно до типових структур апарату підприємства і нормативів чисельності керівників, фахівців і службовців з урахуванням обсягів роботи і особливостей виробництва.
Відповідно до посадової інструкції начальника сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації затвердженої генеральним директором КВП КМР «Міськводоканал» 01.10.2019 р., а саме, пункту 1.1., начальник сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації відноситься до професійної групи «Керівники», пункту 1.8. начальнику сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації безпосередньо підпорядковуються інженери сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації. Згідно пунктів 2.43 начальник сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації дотримується Антикорупційної програми, пункту 2.44 не вчиняє та не бере участі у вчинені корупційних правопорушень, пов`язаних з діяльністю підприємства, тощо.
Тобто, ОСОБА_4 , обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, отже, був посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону був суб`єктом відповідальності на якого поширюється дії Закону.
Відповідно до рішення № 564-21/VII від 14.02.2020 р., прийнятого на сьомому скликанні двадцять першої сесії Дніпропетровської обласної ради змінено назву комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради «Міськводоканал», (юридична адреса вул. Широка, 16, м. Кам`янське, 51900, Україна), на комунальне підприємство «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради».
Згідно з наказом № 91-з від 11.09.2020 р. ОСОБА_4 , звільнено з посади начальника сектора з паспортизації мереж водопроводу та каналізації комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, (скорочення численності або штату працівників) з 14.09.2020 р.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, будучи достовірно обізнаним, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання такої декларації, відповідно до частини другої статті 45 Закону, не маючи жодних поважних причин, не подав декларацію особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, хоча був зобов`язаний наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто за 2020 р., за формою, що визначена Національним агентством.
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 р. № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 959/29089 (зі змінами), декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.
Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 р. № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держав або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною першою Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування, шляхом заповнення відповідної електронної форми у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 зобов`язаний був до 01.04.2021 р. подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.
Проте, станом на 02.02.2022 р., ОСОБА_4 , як суб`єкт декларування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 р., не подав.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», кваліфікуються за ст. 366-3 КК України, в редакції згідно із Законом № 1074-IX від 04.12.2020 р.
У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з його дійовим каяттям, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, після вчинення кримінального правопорушення щиро покаявся, активно сприяв його розкриттю, шкода відсутня, декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України Про запобігання корупції», подав 05.02.2022 року, тобто вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти клопотання обвинуваченого.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям підлягає задоволенню.
Ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення 01.04.2021 р. санкція ст. 366-3 КК України передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно ст. 45 КК України (в редакції станом на 01.04.2021 р.), особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Примітка. Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості (тлумачення редакцій ст. 12 КК України в часі співвідносить правову категорію «злочин невеликої тяжкості» з категорією «кримінальний проступок»).
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
З матеріалів кримінального провадження суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки як на час проведення досудового розслідування так і на час розгляду справи в суді ОСОБА_4 дійсно щиро розкаявся, визнав себе винуватим, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України Про запобігання корупції», подав 05.02.2022 року.
Редакції ст. 12, 45, ст. 366-3 КК України на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення 01.04.2021 р. передбачали можливість обвинуваченого звільнитись від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, тому, відповідно до ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Речові докази по справі відсутні. Керуючись ст. 285, 286, 288 КПК України, ст. 44, 45 КК України суд, -
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження № 0000051 від 17.01.2022 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1