Справа № 521/4968/22
Номер провадження:1-в/521/370/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у режимі відео конференції (дистанційного судового засідання) клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березино, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
13.06.2000 року за ст. 140 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»;
25.10.2002 року за ст. ст. 185 ч. 3: 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
14.01.2003 року за ст. ст. 185 ч. 3; 304; 70; 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
24.09.2003 року за ст. ст. 188 ч. 2: 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.04.2007 року заміненою покарання більш м`яким на обмеження волі 1 рiк 6 місяців 24 дні;
26.03.2012 року за ст. ст. 185 ч. 2; 75 КК України до 4 років позбавлення волi з іспитовим строком на 3 роки. Знятий з обліку 20.04.2015 року після закінчення іспитового строку.
07.09.2017 року за ст. ст. 383 ч. 1; 75; 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
15.08.2019 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. ст. 263 ч. 1: 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, суд
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся засуджений ОСОБА_4 , з клопотання про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ).

Засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Захисник ОСОБА_5 , підтримав клопотання засудженого, просив задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд в межах територіальної юрисдикції якого відбуває засуджений покарання вправі вирішити питання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналізуючи статтю 6 КВК України можна дійти висновку, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону.
Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.
Як вбачається з особової справи, засуджений ОСОБА_4 неодноразово судимий, а саме: 13.06.2000 року за ст. 140 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»; 25.10.2002 року за ст. ст. 185 ч. 3: 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 14.01.2003 року за ст. ст. 185 ч. 3; 304; 70; 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 24.09.2003 року за ст. ст. 188 ч. 2: 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.04.2007 року заміненою покарання більш м`яким на обмеження волі 1 рiк 6 місяців 24 дні; 26.03.2012 року за ст. ст. 185 ч. 2; 75 КК України до 4 років позбавлення волi з іспитовим строком на 3 роки. Знятий з обліку 20.04.2015 року після закінчення іспитового строку; 07.09.2017 року за ст. ст. 383 ч. 1; 75; 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
На теперішній час ОСОБА_4 засуджений 15.08.2019 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. ст. 263 ч. 1: 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 23.01.2019 року, кінець строку 23.02.2023 року.
Згідно матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.01.2020 року.
Під час тримання в Одеському УВП (№ 21) з 24.01.2020 року по 31.01.2020 року характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
31.01.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», м. Одеси, був розподілений до відділення СПС № 4. За час відбування покарання характеризується наступним чином. На виробництві установи не працевлаштований, але залучається до праці згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, за що має 2 (два) заохочення. Допустив 5 (п`ять) порушення режиму відбування покарання, з приводу чого засуджений був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно ст. 134 ч.14 КВК України вважається таким що стягнень не мас.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди мас охайний зовнішній вигляд потребує постійного контролю. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні i дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться добре. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки.
Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Із засудженим забезпечується проведення морального, правового, трудового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання в індивідуальних, групових і масових формах на основі психолого-педагогічних та соціально-виховних принципів і методів, на що він реагує байдуже, не завжди робить позитивні висновки. Участь у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. З метою виявлення факторів, що спричинили протиправну поведінку засудженого ОСОБА_4 формування актуальних цілей соціально-виховної роботи із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст. 110 КВК України родинні стосунки та соціально корисні зв`язки підтримує з цивільною дружиною: ОСОБА_6 , 1990 року народження; донькою: ОСОБА_7 , 2009 року народження; донькою: ОСОБА_4 , 2011 року народження; син: ОСОБА_8 , 2014 року народження, які мешкають за адресую: АДРЕСА_2 .
18.08.2021 року відповідно до ст. 82 КК України комісією установи розглянуті матеріали стосовно заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, але засудженому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.
23.02.2022 року відповідно до ст. 81 КК України комісією установи розглянуті матеріали стосовно умовно-дострокового звільнення, але засудженому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 також встановлено, що адміністрація колонії вважає передчасним застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те що засуджений вже неодноразово звільнявся з іспитовим строком після чого вчиняв нові злочини
Враховуючи тяжкість злочину, за яким ОСОБА_4 засуджено, його поведінку під час відбування покарання, та той факт що до засудженого ОСОБА_9 вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення і знову вчинив злочин під час невідбутого строку, а також до засудженого застосовувався ЗУ «Про амністію» що свідчить про нестабільність поведінки засудженого та говорить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та вперто не бажає цього робити.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, наведені в клопотанні засудженого ОСОБА_4 обставини не можуть бути розцінені як такі, що свідчать про можливість його умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що процес виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому, на думку суду, останній залишається бути суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих його даних, тяжкості та обставин злочину за який він засуджений, а також значної частини невідбутого строку призначеного покарання.
Таким чином, на даний час суд вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) - відмовити.

Копію ухвали направити засудженому та до Державної установи «Одеська виправна колонія №14».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом встановленого законом строку з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1