ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 15.03.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Києва, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2022, близько 08 години 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 (батьку обвинуваченого), рухався по вул. Соборна м. Фастів, Київської області, в напрямку привокзальної площі, навпроти площі Соборна, в порушення вимог пунктів 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), згідно з яким «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», 2.3«б» Правил дорожнього руху відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не переконався що не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, в порушення вимог пункту 18.1. Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину даної дороги по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху вище вказаного автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 24/д від 06.05.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки, гемопневмотораксу справа, пневмотораксу зліва, закритої черепно-мозкової травми, внутрішньошлуночкового крововиливу, прориву в правий боковий шлуночок, забою головного мозку, рваної рани лобу, закритої травми живота, розриву правого купола діафрагми, розриву брижі тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі 300 мл, що утворилися від дії тупого(их) предмета(ів), і могли утворитися при зазначених обставинах, та у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3. «б» та 18.1. Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення, які зазначені в обвинувальному акті.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_5 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, повідомив про відшкодування матеріальних збитків, які поніс потерпілий внаслідок лікування.
В судовому засіданні представник потерпілого вказав, що моральних та матеріальних претензій потерпілий до обвинуваченого не має, витрати на лікування відшкодовані ОСОБА_5 повністю та вважає, що покарання у виді позбавлення волі є занадто суворим. Вказав на можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.
Оцінюючи позицію представника потерпілого та сторони захисту про можливість призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті на підставі ст. 69 КК України, суд зазначає наступне.
Згідно положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Таким чином, застосування положень ст. 69 КК України можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання.
Як вбачається з обвинувального акту, обставиною, що пом`якшує покарання встановлене лише щире каяття.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 підтверджуючі та погоджуючись з обставинами вчинення злочину, які зазначені в обвинувальному акті, фактично підтвердив та погодився з наявністю лише однієї обставини, що пом`якшує покарання, що є недостатнім для можливості застосування положень ст. 69 КК України.
Оцінюючи позицію прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд вважає, що таке звільнення від відбуття покарання може мати місце у даному випадку з огляду на таке.
Згідно положень ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого злочину та його поведінку після його вчинення, а саме те, що він щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому збитки, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.
Таким чином, із врахуванням думки представника потерпілого, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене правопорушення, яке буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в загальному розмірі 3226 грн. 44 коп. за проведення судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/111-22/12114-ІТ від 25.04.2022 та № СЕ-19/111-22/17396-ІТ від 30.06.2022.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку - з 18.10.2022 року.
Покласти на ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в період дії іспитового строку наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3226 (три тисячі двісті двадцять шість) грн. 44 коп. в дохід держави.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1