Справа № 523/4367/22
Провадження №1-кп/523/1222/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинувачених (підсудних) ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000284, внесене до ЄРДР 16.03.2022 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, громадянина республіки Молдова, із неповною середньою освітою, офіційно неодруженого та непрацевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі востаннє:

-21.06.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 21.07.2021 року за відбуттям строку покарання,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Новоукраїнка Кіровоградської області, громадянки республіки Молдова, без освіти, офіційно незаміжньої та непрацевлаштованої, не маючої місця реєстрації на території України, тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:
16.03.2022 року, приблизно о 12:00 годині, підсудний ОСОБА_6 спільно й за попередньою змовою з підсудною ОСОБА_7 прибули з метою заволодіння чужим майном до огородженої парканом території Державного підприємства «Одеський нафтопереробний завод» за адресою: м.Одеса, вул.Шкодова гора 1/1, через огорожу якого потрапили на територію заводу.
Перебуваючи у столовій, що розташована на території ДП «Одеський нафтопереробний завод», підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, і за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у раніше підготовлені картонні ящики зібрали посуд: вази білого кольору з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», кількістю 12 шт, загальною вартістю 2480 грн; скляні келихи, кількістю 18 шт, загальною вартістю 870 грн; тарілки з українським орнаментом, діаметром 15 см, кількістю 3 шт, загальною вартістю 160 грн; тарілку з українським орнаментом, діаметром 20 см, вартістю 60 грн; тарілки з українським орнаментом, діаметром 27 см, кількістю 2 шт, загальною вартістю 180 грн; білу тарілку з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», діаметром 17 см, загальною вартістю 70 грн; білу тарілку з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», діаметром 19 см, загальною вартістю 55 грн; білі тарілки з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», діаметром 24 см, кількістю 14 шт, загальною вартістю 900 грн, а всього на загальну суму 4775 гривень.
Однак, закінчити подальші дії із заволодіння чужим майном підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вдалось, у зв`язку з тим, що їх протиправна діяльність була помічена виконувачем обов`язків директора ДП «Одеський нафтопереробний завод», який зупинив її шляхом затримання вказаних підсудних, а відтак останні не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.
В судове засідання представник потерпілого ДП «Одеський нафтопереробний завод» - ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явився, надавши до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив провести розгляд кримінального провадження за відсутністю означеного представника потерпілого.

Підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний, повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ними при наведених вище обставинах, будучи допитаними в судовому засіданні, пояснили суду про обставини інкримінованого їм кримінального правопорушення, а саме про час, місце і мотиви незакінченого замаху на таємне викрадення майна ДП «Одеський нафтопереробний завод», що відповідають наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні ними кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ними та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 своїми умисними діями скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, а підсудна ОСОБА_7 , - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаних підсудних за ч.3 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а з огляду на п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а з огляду на ч.2 ст.28 цього ж Кодексу, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Отже, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, суд, керуючись положеннями статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особами діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.ч.1, 3 ст.68 КК).
Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер, обставини і ступінь закінченості вчиненого ними замаху, роль кожного з них у скоєнні інкримінованого діяння, що мало місце в умовах воєнного стану і збройної агресії проти України, та те, що скоєне ними відноситься до незакінченого замаху на тяжкий злочин, а також судом ураховується у певній мірі вкладена у відповідній заяві позиція представника потерпілого ДП «Одеського нафтопереробний завод» ОСОБА_9 з цього приводу, фактичне попередження заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, характеризуючі дані щодо кожного з підсудних.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_6 забезпечений місцем фактичного проживання в Кіровоградській області; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР не перебуває та будь-якими психічними чи хронічними захворюваннями не страждає, але є громадянином республіки Молдови та на території України перебуває без відповідної реєстрації в органах ДМС понад встановлені для іноземців строки (з 2001 року), є раніше неодноразово судимою особою за вчинення ідентичних злочинів корисливої спрямованості та інкриміноване йому діяння мало місце в умовах воєнного стану і протягом нетривалого проміжку часу з місць позбавлення волі, при наявності незнятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості (за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2016 року); місцем реєстрації на території України не забезпечений, офіційно непрацевлаштований, неодружений та станом на час затримання суспільно-корисною працею не займався.

У свою чергу, підсудна ОСОБА_7 раніше не судима та вперше притягається до кримінальної відповідальності; має двох малолітніх дітей 2008 і 2015 років народження, забезпечена місцем фактичного проживання в Кіровоградській області, але є громадянкою республіки Молдова та на території України перебуває без відповідної реєстрації в органах ДМС понад встановлені для іноземців строки (з 2014 року), офіційно непрацевлаштована, незаміжня та станом на час розгляду справи суспільно-корисною працею не займається.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання зазначених підсудних, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер, наслідки і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані кожного з підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , комплексність яких обумовлюють можливість їх виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65-68 КК України доходить висновку про доцільність призначення кожному із зазначених підсудних покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.4 ст.185 КК України, але зі звільненням їх від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаних підсудних і недопущення вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_6 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його тримання під вартою у кримінальному провадженні, тобто з 16.03.2022 року.

Питання щодо арешту майна у кримінальному провадженні, суд вирішує за правилами ст.174 КПК України, а щодо речових доказів, - в порядку ст.100 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, кожному.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) та 2 (два) роки, відповідно, якщо протягом визначених іспитових строків кожна із зазначених осіб не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, - залишити без змін, а запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили, - змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_6 покарання термін його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні, з 16.03.2022 року.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , покласти на Новоукраїнський районний відділ Центру пробації в Кіровоградській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні скляні келихи, кількістю 18 шт; тарілки з українським орнаментом, кількістю 6 шт; тарілки з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», кількістю 16 шт; вази білого кольору з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», кількістю 12 шт; картонну коробку, що перебувають в камері схову ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000157 від 04.04.2022 року), повернути належному власнику.

Арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 18.03.2022 року на: скляні келихи, кількістю 18 ш;, тарілки з українським орнаментом, кількістю 6 шт; тарілки з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», кількістю 16 шт; вази білого кольору з надписом «Одеський НПЗ» ОАО «ЛУКОЙЛ», кількістю 12 шт; картонну коробку, після набрання вироком законної сили, - скасувати.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Новоукраїнського районного відділу Центру пробації в Кіровоградській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1