ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1492/22 Справа № 184/457/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року, якою в задоволенні клопотання
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у станиці Анастасіївська Краснодарського краю, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд послався на те, що 27.01.2022 ОСОБА_5 установою було відмовлено в умовно-достроковому звільнені від подальшого відбування покарання, та врахувавши, що засуджена вчинила тяжкий злочин, а також зважаючи на характер та суспільну небезпеку вчиненого, строк невідбутного покарання, яке призначене у мінімальному розмірі - 3 роки позбавлення волі, її ставлення до праці, відсутність у засудженої заохочень, визнав її поведінку такою, що не є сумлінною, та відмовив у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_5 , виходячи з її змісту, просить переглянути рішення суду першої інстанції та звільнити її умовно - достроково від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог засуджена посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Так, апелянт зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання, не надав належної оцінки тим обставинам, що стягнення, яке було до неї застосоване, на теперішній час вже погашено та є необґрунтованим, оскільки після перенесення хвороби, вона погано себе почувала та пігулки, які в неї знайшли, приписувались їй сімейним лікарем, тому не вважає себе порушницею закону. Разом з тим, вказує, що посилання суду на низьку норму виробітку є необґрунтованими та спростовується поясненнями її майстра, яка може підтвердити про її відповідальне ставлення до праці та відсутністю до неї будь-яких зауважень. Також апелянт зазначає, що наявність лише 1 заохочення від неї не залежить, оскільки вона приймає участь у багатьох та різних заходах, які проводяться на території установи, що свідчать про її сумлінну поведінку, проте адміністрація установи цим обставинам не надала належної оцінки.
Окрім того, засуджена звертає увагу, що вона є соціально-адаптованої людиною, яка все життя працювала приватним підприємцем та виховувала своїх 2 дітей, зокрема дочку, яка зараз перебуває за межами держава та є біженкою, та сина, який чекає її вдома. Водночас, зазначає, що вона має батька похилого віку, який перебуває на окупованій території у м. Бердянську та потребує піклування, однак суд ці обставини, які могли б істотно вплинути на його висновки, залишив поза увагою.
Поряд з тим, вказує, що після звільнення бажає повернутися до свого активного життя та родини, з якими активно підтримує зв`язок, плідно працювати та допомагати своїй сім`ї і людям. Більш того, зауважує, що щиро визнала свою провину та намагалася морально та матеріально підтримувати потерпілих, яким, незважаючи на те, що на момент ДТП вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, відшкодувала можливу для неї суму коштів, та після її звільнення бажає компенсувати збитки в повному обсязі, що свідчить про її виправлення. З огляду на викладене, просить ухвалу скасувати та звільнити її умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої про необгрунтовану відмову суду у застосуванні щодо неї умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_5 була засуджена вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, який ухвалою Запорізького Апеляційного суду від 28.05.2020, залишено без змін.
Разом з цим, ОСОБА_5 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, початок строку відбування покарання 21.07.2020, кінець строку 21.07.2023.
Згідно з наявною в матеріалах справи характеристикою та довідкою про заохочення та стягнення, ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується задовільно, працевлаштована до виробничої майстерні установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та роботи із самообслуговування, до робіт з благоустрою установи ставиться з ініціативою, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Духовне відродження», у роботі самодіяльних організацій, бере особисту участь в організації виховних заходів, підтримує зв`язки з рідними.
Отже, з матеріалів провадження об`єктивно убачається, що засуджена прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить її активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання.
На переконання суду апеляційної інстанції, зазначеним обставинам у їх сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.
Під сумлінною поведінкою слід розуміти, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_5 під час відбування покарання довела своє виправлення, тому до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно зі ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який вона вже відбула на час розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що цілі покарання - досягнуті, в тому числі кара засудженої та мета її виправлення.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_5 про наявність підстав для її умовно-дострокового звільнення, апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленям нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 , від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

_______________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4