Справа № 152/243/22
ВИРОК
іменем України

04 квітня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/243/22
Провадження №1-кп/152/57/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом від 29.03.2022 року та угоду про примирення від 29.03.2022 року, укладену між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 07.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного, неодруженого, раніше не судимого, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, українця, громадянина України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,

з участю:
сторін кримінального провадження
зі сторони обвинувачення:
прокурора у кримінальному
провадженні начальника
Шаргородського відділу
Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасника кримінального провадження:

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

06.03.2022 приблизно о 18 годині в АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_3 , останній вступив у словесну суперечку із ОСОБА_5 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у будинок, розпочав суперечку та спершу погрожував ОСОБА_3 словесно, а потім підійшов до ОСОБА_3 , котрий лежав на ліжку, та наніс кілька ударів кулаком правої руки у ліве плече ОСОБА_3 , після чого схопив останнього руками за шию та душив, заподіявши тілесні ушкодження у виді синців в середній третині шиї справа, на шиї зліва (3), в середній третині по задній поверхні лівого плеча (4), які відностяться, відповідно до висновку експерта за №4 від 07.03.2022 року, до легких тілесних ушкоджень.

В цей час обвинувачений ОСОБА_3 з метою захисту та припинення нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , не оцінивши небезпечності посягання та обставин захисту, маючи можливість захистити себе без заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, так як захист явно не відповідав характеру нападу, схопив правою рукою ніж зі стола в кімнаті та наніс ОСОБА_5 удар вказаним ножем у ліву частину живота, від якого потерпілий впав на землю.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №7 від 25.03.2022 року, у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота з проникаючим ушкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, яке ускладнилося гемопертонеумом та евентерацією кишківника на передню стінку, яке утворилося від одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмета, можливо і 06.03.2022 року та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя під час заподіяння.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Під час проведення досудового розслідування 29.03.2022 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000038, яка надійшла до суду 30.03.2022 року і яка відповідає вимогам ст.471 КПК України.

З означеної вище угоди про примирення від 29.03.2022 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 вбачається, що сторони угоди підозрюваний ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000038 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; його правової кваліфікації за ст.124 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, зазначили про відсутність обтяжуючих покарання обставин; зазначили про відсутність шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням; узгодили призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин та надали згоду на його призначення.

Також, в угоді зазначено, що її сторонам: підозрюваному ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення з потерпілим ОСОБА_5 ; характер пред`явленого обвинувачення за ст.124 КК України, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 показав, що укладення угоди про примирення з потерпілим ОСОБА_5 є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення та погоджується на призначення покарання, що зазначене в угоді.

Суду обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він 06.03.2022 року приблизно о 18 годині ліг відпочивати та включив телевізор. В цей час у його кімнату зайшов ОСОБА_5 , котрий проживає однією сімьєю з його матір`ю, який був напідпитку та почав сваритися з ним, що він ніби-то вилив з пляшки горілку і замінив її водою, що він заперечив і між ними виникла словесна суперечка. В ході суперечки ОСОБА_5 підійшов до нього та наніс удар кулаком у плече, після чого схопив руками за шию та почав душити. Вивертаючись від ОСОБА_5 та намагаючись припинити дії останнього, зі столу, що знаходиться біля ліжка, на якому він лежав, схопив ніж та вдарив у живіт потерпілого, але не розрахував, що зможе заподіяти ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження. У вчиненому він щиро кається, з потерпілим примирився.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що йому роз`яснено та зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і що він має права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також, зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, вважає, що угода про примирення, яку укладено між ним та потерпілим ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України та КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 , що є стороною угоди про примирення з ОСОБА_3 , в підготовчому судовому засіданні показав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, погоджується на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що вказане в угоді, у виді громадських робіт на строк двісті годин, просить затвердити угоду, оскільки вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає, що угода про примирення від 29.03.2022 року, укладена між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , відповідає нормам КПК України та КК України, сторони угоди не заперечують щодо її затвердження, тому вважає, що є підстави для затвердження угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Вислухавши сторони угоди про примирення та думку прокурора, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення…

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.124 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч.5 ст.469 КПК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч.2 ст.474 КПК України).
Зміст угоди про примирення від 29.03.2022 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між їх сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що укладена 29.03.2022 року угода про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого, що виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, вірно кваліфіковані за ст.124 КК України.

Крім того, суд встановив, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 наявні.

Також, суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, яка укладена 29.03.2022 року, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особі.

Так, у обвинувальному акті зазначено пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує ці обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, тобто, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд виходить з правового висновку Верховного Суду у справі №756/4830/17-к від 09.10.2018 року, який суд враховує відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», якими передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, з вказаного вище правового висновку вбачається, що щире каяття це психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна вважати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж досудового розслідування та в ході судового провадження обвинувачений визнав вину, добровільно надав показання про факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність належної критичної оцінки обвинуваченим своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Також, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд враховує таку пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставину, зазначену у обвинувальному акті, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений впродовж досудового розслідування та в підготовчому засіданні визнав вину, надавав показання щодо своєї протиправної діяльності, механізму вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин не встановлено.

Також, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно охарактеризований за місцем проживання (а.с.34), до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.32), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської МЛ не перебуває (а.с.33).

Таким чином, встановивши обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд при призначенні покарання ОСОБА_3 вбачає підстави для призначення покарання без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, яке сторони угоди про примирення погодили.
Суд, при цьому враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до яких, особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного.
Суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, яка укладена 29.03.2022 року, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідне характеру вчиненого кримінального правопорушення, його небезпечності та даним про особу винного.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження та потерпілий вважають, що угода про примирення відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, з яких вбачається, що він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 не має претензій до обвинуваченого, про що зазначив у судовому засіданні.

З наведених вище підстав, вивчивши угоду про примирення, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, а саме: на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.

Також, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 29.03.2022 року покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Два саморобні ножі, які вилучені в ході огляду місця події від 06.03.2022 року і які визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження і передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.29), слід, відповідно до вимог ст.100 КПК України, знищити.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.100, 373-376, 471, 473-475 КПК України, ст.ст.65-66, 124 КК України, суд

засудив:

Затвердити угоду від 29.03.2022 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 07.03.2022 року, про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: два саморобні ножі, які вилучені в ході огляду місця події від 06.03.2022 року і які визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження і передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя : ОСОБА_6