Справа № 129/939/19
Провадження по справі № 1-кп/129/95/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000014 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України,

Встановив:

Сержант ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за контрактом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 призначений наказом її командира на посаду начальника тренажера зенітного ракетно-артилерійського дивізіону цієї військової частини, 14.01.2019 р. о 08-00 год. в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, знаходячись у кімнаті зберігання майна на території військової частини НОМЕР_1 з метою з`ясування надуманих обставин порушення військової дисципліни солдатів строкової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з метою провчити останніх, застосував до них, як підлеглих, нестатутні заходи впливу та насильство, що виразилось у нанесенні по одному удару долонею правої руки в район обличчя (щоки вуха) кожного, що заподіяло солдатам фізичний біль, страждання, а солдату ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.426-1 КК України як застосування нестатутних заходів впливу та насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, як військовослужбовець військової служби за контрактом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 призначений наказом її командира на посаду начальника тренажера зенітного ракетно-артилерійського дивізіону цієї військової частини, 14.01.2019 р. о 08-00 год., знаходячись у кімнаті зберігання майна на території військової частини НОМЕР_1 з метою з`ясування надуманих обставин порушення військової дисципліни солдатів строкової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з метою провчити останніх, застосував до них, як підлеглих, нестатутні заходи впливу та насильство, що виразилось у нанесенні по одному удару долонею правої руки в район обличчя кожного, що заподіяло солдатам фізичний біль, страждання, а солдату ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, письмововказали, що будь-яких претензій до обвинуваченого не мають, просили його покарати на розгляд суду, справу розглянути без них (а.с.73, 79, 81).

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, позитивні характеристики, відсутність претензій з боку потерпілих, наявність на утриманні малолітньої дитини, його участь в бойових діях, відсутність судимості.

Зазначені обставини суд визнає винятковими стосовно ст.69 КК України, що дає підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого, який скоїв тяжкий стосовно ст.12 КК України злочин, і запобігання скоєнню ним нових злочинів, призначивши більш м`яке порівняно з санкцією ч.4 ст.426-1 КК України покарання, - у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який щиро каявся і надав правдиві показання, сприяв встановленню дійсних обставин справи, має позитивні характеристики, до нього відсутні претензії з боку потерпілих, він має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, у нього відсутня судимість, суд визнає, що на підставі ст.58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд,

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України, і з застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки із відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків із суми забезпечення засудженого ОСОБА_4 .

Запобіжного заходу відносно засудженого не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя: