Справа № 299/2953/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/502/21 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2021.
Цією ухвалою суду кримінальне провадження, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів Закарпатської області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Неветленфолу» Закарпатської митниці ДФС, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, - закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Неветленфолу» Закарпатської митниці ДФС, 06.08.2018 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись на території митного посту, розташованому за адресою АДРЕСА_2 , будучи службовою особою та представником влади, діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, а саме усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання в результаті їх вчинення суспільно небезпечних наслідків, діючи всупереч інтересам служби та грубо порушуючи вищенаведені вимоги ст.ст.4,5,10 Закону України «Про державну службу» та ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», використовуючи при цьому авторитет займаної посади та свої повноваження, маючи умисел на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за не вчинення відносно останнього дій щодо митного огляду та не допущення переміщення за митну територію України підакцизних товарів, вимагав передачу йому неправомірної вигоди в розмірі 35000 грн. за таких обставин.

-2-

06.08.2018 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений ОСОБА_6 , перебуваючи на службі та користуючись своїм службовим становищем і наданими йому повноваженнями, шляхом доступу до бази «Інспектор 2006», отримавши інформацію про перетин кордону ОСОБА_10 протягом липня 2018 року за межі України у кількості дев`яносто разів з метою експорту підакцизного товару, а саме тютюнових виробів, знаходячись на території митного посту, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , висунув ОСОБА_10 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у розмірі по 400 грн. за кожний перетин, на загальну суму 35000 грн. При цьому, ОСОБА_6 користуючись наданими повноваженнями, діючи всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, пригрозив ОСОБА_10 , що у разі відмови надання йому вказаної неправомірної вигоди, при спробі ОСОБА_10 у подальшому здійснити вивезення тютюнових виробів за межі кордону України до нього будуть застосовані заходи відповідно до митного законодавства пов`язані із вилученням тютюнових виробів, транспортного засобу на якому вони перевозяться та накладення адміністративних стягнень згідно з нормами чинного законодавства щодо порушення митних правил.
За вказаних обставин ОСОБА_10 , усвідомлюючи настання для себе особисто у подальшому негативних наслідків та неправомірність висунутої ОСОБА_6 вимоги, надав останньому згоду про виконання його умов та одночасно повідомив про вказаний факт правоохоронні органи.
09.08.2018 ОСОБА_6 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, будучи службовою особою, діючи із корисливих мотивів, знаходячись на території митного посту «Неветленфолу» Закарпатської митниці ДФС, отримав від ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди у розмірі 15000 грн. за не вчинення ОСОБА_6 відносно останнього дій передбачених митним кодексом України, стосовно переміщення за межі України підакцизних товарів-тютюнових виробів протягом 2018 року.
У подальшому, 22.08.2018 ОСОБА_6 , приблизно о 12 год., продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, будучи службовою особою, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , під час раніше обумовленої зустрічі із ОСОБА_10 , отримав другу частину неправомірної вигоди у розмірі 20000 грн. за безперешкодне проходження митного огляду ОСОБА_10 під час переміщення підакцизних товарів - тютюнових виробів за митну територію України у подальшому протягом 2018 року, які поклав у сумку «Calvin Klein», що знаходилась при ньому. При цьому, після отримання зазначеної неправомірної вигоди ОСОБА_6 був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, дії ОСОБА_6 виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КПК України 23.08.2018, постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 23.02.2019, згодом постановою першого заступника Генерального прокурора до 23.08.2019; 22.08.2019 прокурором направлено запит до підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників про надання доступу до доказів стороні захисту; відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.09.2019, ОСОБА_6 та його захисник ознайомлені з матеріалами досудового розслідування 10.09.2019 та 11.09.2019; обвинувальний акт направлено до суду 11.09.2019,

-3-

який фактично надійшов до суду 17.09.2019, тобто обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений та направлений до суду після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження, передбаченого ст. 219 КПК України.
В апеляційній скарзі, прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі суду, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотні суперечності просить ухвалу суду від 22.09.2021 скасувати та призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 до нового розгляду в суді першої інстанції. Прокурор вважає, що документом, який підтверджує закінчення досудового розслідування у строк, передбачений ст.219 КПК, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №344/6630/17 від 17.02.2021, де визначено поняття «завершення» як проміжного етапу досудового розслідування, є витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 було закінчено 11.09.2019. Разом з тим, прокурор звертає увагу про хибність висновків суду стосовно того, що строк ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування становив два дні, при цьому зауважує, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування відповідно до ч.5 ст.219 КПК України не включається до загального строку досудового розслідування. Так, 22.08.2019 органом досудового розслідування здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, а з огляду на висновки Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладі в ухвалі від 15.03.2021, слідує, що до строку досудового розслідування не включається строк, який починається з моменту відкриття матеріалів кримінального провадження до фактичного ознайомлення стороною з такими матеріалами, що свідчить про те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчувався 11.09.2019, позаяк обвинувачений та його захисник ознайомились з матеріалами досудового розслідування 10.09.2019 та 11.09.2019, тобто в межах строку досудового розслідування. В свою чергу 11.09.2019 обвинувачений акт скеровано до суду, що є формою закінчення досудового розслідування у розумінні положень ст.283 КПК України. Окрім іншого, прокурор просить звернути увагу і те, що суд першої інстанції не вправі був застосовувати положення п.10.ч.1 ст.284 КПК України, оскільки відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань не 24.04.2018, а 02.09.2017, тобто до введення у дію змін, передбачених Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Зазначені вимоги не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

-4-

За змістом п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Положення ст.ст.219,294,295 КПК України визначають строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.
Відповідно до ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_11 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Заявлене клопотання обґрунтовував тим, що на час складання органом досудового розслідування обвинувального акта та на час його надходження до суду, закінчився строк досудового розслідування, передбачений ст.219 КПК України.
Як встановлено судом, та стверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 0001325), відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, фактично внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2018.
Досудове розслідування кримінального провадження №0001325, яке внесено 02.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснювалось за фактами зловживання службовими особами ДФС Київської, Одеської, Дніпропетровської, Львівської, Закарпатської та інших областей своїм службовим становищем, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (а.к.п. 4-5, 6-7, 8-10 т.1).
16.09.2017 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 на ч.3 ст.368 КК України.
24.04.2018 ОСОБА_10 звернувся до УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НП України із заявою про вчинення ОСОБА_6 та іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
За змістом процесуальних рішень органу досудового розслідування, відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 24.04.2018, шляхом здійснення відповідних реєстраційних дій у Єдиному реєстрі досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001325.
23.08.2018 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
17.10.2018 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 06 (шість) місяців, тобто до 23.02.2019, а в подальшому - до 12 місяців, тобто до 23.08.2019.

-5-

22.08.2019 старшому слідчому в ОВС ОСОБА_12 направлено доручення від прокурора про відкриття матеріалів провадження підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам.
Того ж дня, прокурором направлено лист підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.09.2019, ОСОБА_6 та його захисник ознайомлені з матеріалами досудового розслідування 10.09.2019 та 11.09.2019.
Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
Всупереч наведеній нормі закону, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, складений та затверджений 11.09.2019, а до Виноградівського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт надійшов лише 17.09.2019.
З огляду на те, що строк досудового розслідування продовжений був лише до 23.08.2019, та в подальшому не продовжувався і не зупинявся у встановленому законом порядку, вищенаведені процесуальні дії здійснені вже після закінчення строку досудового розслідування, що не відповідає вимогам закону.
Прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються встановлені судом першої інстанції дані щодо дати складання та затвердження обвинувального акту та подання до суду першої інстанції. Разом з тим, стверджуючи, що досудове розслідування щодо ОСОБА_6 проведено в межах строків, передбачених ст.219 КПК України, прокурор вважає, що моментом закінчення досудового розслідування є відкриття матеріалів кримінального провадження, а доступ до матеріалів кримінального провадження наданий в межах строку досудового розслідування.
На переконання колегії суддів, прокурор помилково ототожнює повідомлення про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування із самим фактом завершення досудового розслідування, оскільки ч.1 ст.219 КПК України чітко визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. В даному випадку, як складання так і подання обвинувального акту щодо ОСОБА_6 до суду відбулось поза межами строку досудового розслідування.
Отже, однією з підстав закриття провадження у справі є закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, як це вбачається з п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
На підставі викладеного, зважаючи на чітко визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, складений, затверджений та поданий до суду поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст.219 КПК України.

-6-
Щодо не дослідження судом першої інстанції, інших матеріалів перебігу строку досудового розслідування окрім реєстру матеріалів, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дослідив саме ті відомості, які містились в матеріалах провадження та даних наведених в реєстрі матеріалів досудового розслідування, достатньо для встановлення того факту, що ряд процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, проведений поза межами строку досудового розслідування, що призвело до прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, про те, що завершенням досудового розслідування, з моменту якого стороні захисту надається доступ до матеріалів досудового розслідування та починає обчислюватися строк ознайомлення, є внесення прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про завершення досудового розслідування, є неспроможними. Лише саме собою внесення прокурором (слідчим) зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи складання (оформлення) письмового повідомлення не призведе до обізнаності підозрюваного та захисника про можливість знайомитися з матеріалами досудового розслідування. Саме тому виконання цих дій, про які зазначає прокурор, не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч.5 ст.219 КПК України не включається до строків досудового розслідування, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів, а посилання з цього приводу на наявність правової позиції, викладеної в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17.02.2021 (справа №344/663/17) не є слушним.
Більш того, питання щодо застосування положень ст.219 КПК України при визначенні строку досудового розслідування неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема, постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.09.2021 сформульовано правовий висновок про те, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням).
А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Направлення прокурором обвинувального акту після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
Водночас, положеннями ч.1 ст.290 КПК України передбачено, що складанню обвинувального акта передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Після такого повідомлення сторона захисту має право знайомитися з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст.290 КПК України, і строк такого ознайомлення, згідно з ч.5 ст.219 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.
Окрім того, відповідно до судової практики, яка, зокрема, відображена в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.01.2022 (справа № 216/4805/20) встановлено, що початком обчислення строку ознайомлення з матеріалами судового розслідування є момент фактичного надання стороною обвинувачення доступу до матеріалів досудового розслідування та забезпечення реальної можливості ознайомитися з ними.
-7-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22.08.2019 прокурором направлено запит до підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників про надання доступу до доказів стороні захисту, однак відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.09.2019, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ознайомлені з матеріалами досудового розслідування протягом 10.09.2019 та 11.09.2019, тобто фактичне надання стороною обвинувачення доступу до матеріалів досудового розслідування та забезпечення реальної можливості ознайомитися з ними відбулось вже поза межами строку досудового розслідування.
З цього слідує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 був складений та направлений до суду поза межами строків досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі суду першої інстанцій. З урахуванням викладених вище обставин дата надходження обвинувального акта до суду 17.09.2019 чи інша, в цій конкретній ситуації не має вирішального значення, адже у будь-якому випадку дії, передбачені статтями 290 291 КПК України були виконані стороною обвинувачення вже після закінчення строку досудового розслідування. Отже, висновки суду про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України є правильними.
Твердження прокурора про неможливість застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження, оскільки як правильно зазначив прокурор, до зазначеної норми закону внесені зміни, які не мають зворотної дії в часті та застосовуються до проваджень, по яким відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені після введення в дію змін.
Даний закон набув чинності 15.03.2018, однак відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 24.04.2018, тобто після набуття чинності даного закону, отже застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, є законним та таким, що відповідає наведеній нормі закону.
При цьому, колегія суддів констатує, що досудове розслідування кримінального провадження № 0001325, яке внесено 02.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснювалось за фактами зловживання службовими особами ДФС Київської, Одеської, Дніпропетровської, Львівської, Закарпатської та інших областей своїм службовим становищем, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. 16.09.2017 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 на ч.3 ст.368 КК України. А в подальшому, за заявою ОСОБА_10 від 24.04.2018, про вчинення ОСОБА_6 та іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 24.04.2018, шляхом здійснення відповідних реєстраційних дій у Єдиному реєстрі досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001325.
Отже, на переконання колегії суддів, апеляційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2021.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

-8-

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2021 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України відповідає вимогам закону і підстав для її скасування, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2021 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, - без змін.
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: