ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2139/22 Справа № 937/887/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000081 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло в нічний час доби.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судовий розгляд був проведений без його участі, окрім того, його інтереси представляв захисник ОСОБА_8 , з яким в нього договір не укладено та позицію захисту не узгоджено, а тому судом було порушено його право на захист.
Зазначає, що йому не було вручено клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, що є порушенням ч.2 ст.184 КПК України.
Також дія попередньої ухвали, якою йому було продовжено запобіжний захід, закінчувалась 18.06.2022 року, а клопотання прокурором подано 15.06.2022 року, що суперечить ч.1 ст.199 КПК України.
Стверджує, що в Дніпровському апеляційному суді 22.06.2022 року було розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2022 року, а тому не зрозуміло як суд першої інстанції розглянув клопотання прокурора 15.06.2022 року без матеріалів кримінального провадження, з огляду на ч.4 ст.395 КПК України.
Вважає, що заявлені ризики відсутні або низькі, враховуючи його стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, а також відсутності порушень обов`язків, покладених на нього під час досудового розслідування.
Зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, джерела доходу відсутні, міцних соціальних зв`язків не має, а тому обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, які ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Від захисника не надійшло клопотання про його участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника, проти чого не заперечував обвинувачений.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила ухвалу суду залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває обвинувальний акт № 0000081 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.06.2022 року включно.
Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
З ухвали суду вбачається, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто без участі обвинуваченого, при цьому матеріали провадження не містять даних про повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 про дату та час розгляду цього клопотання.
Таким чином, рішення суду ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати свідків, які ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований.
При цьому, посилання прокурора на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки є недоведеним.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особисте зобов`язання, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, оскільки, окрім клопотання, будь-яких матеріалів, які б свідчили про такий ступінь ризиків, що вказує на можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правовій позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Таким чином, враховуючи вагомість наявних доказів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, а також наявність введеного на території України воєнного стану, колегія суддів апеляційного суду, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити частково, ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 13 серпня 2022 року, яке полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року - задовольнити частково.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 13 серпня 2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі зобов`язання:

- прибувати до суду за першою вимогою на визначений час;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.
Копію ухвали направити на виконання до ДУ Запорізький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України для звільнення ОСОБА_7 з-під варти.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних керівників в кримінальному провадженні Мелітопольської окружної прокуратури.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4