Провадження № 1-кс/742/160/22
Єдиний унікальний № 742/2375/21
У Х В А Л А

іменем України

16 лютого 2022 року м. Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій,
УСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій - допит свідка у кримінальному провадженні №0000618 від 24.06.2021 року за ч.2 ст.140 КК України. Заявник посилається на те, що він звернувся до слідчого СВ Прилуцького РВП із клопотанням про допит свідка, який був очевидцем події, - у задоволенні якого постановою слідчого СВ Прилуцького РВП ОСОБА_5 від 25.01.2022 року було відмовлено. Вважає таку постанову незаконною та просить її скасувати, а також зобов`язати слідчого провести допит даного свідка.
В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу в повному обсязі з підстав зазначених в ній та просив суд її задоволити.
Слідчий СВ Прилуцького РВП ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даної скарги. Вказала, що вона здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійною у своїй процесуальній діяльності. Обставини, які мають значення для кримінального провадження, встановлені шляхом проведення слідчих процесуальних дій.
Вислухавши позицію заявника, думку слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного:
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000618 від 24.06.2021 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України.
24.01.2022 року адвокатом ОСОБА_3 подано слідчому клопотання про допит свідка дитячу медичну сестру ОСОБА_6 ..
Постановою слідчого від 25.01.2022 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про допит свідка в кримінальному провадженні №0000618 від 24.06.2021 року відмовлено у зв`язку з тим, що 21.01.2022 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, матеріали відкрито для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України. Рішення про завершення досудового розслідування було прийнято з урахуванням того. що всі мінімально необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні слідчі дії проведені, зібрані докази достатні для складання обвинувального акта і подальше проведення досудового розслідування матиме наслідком лише порушення принципів забезпечення швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування та затягування слідства.
Згідно з положеннями ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 ст.22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно з ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст.40 КПК.
Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
З аналізу положень норм ст.ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню.
Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України).
Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.
Оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог ч.2 ст.9 КПК України та ч.5 ст. 110 КПК України, так як містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх достатнє обґрунтування.
На виконання вимог ст.290 КПК України слідчим адвокату було повідомлено про завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Закінчення досудового розслідування - це заключний етап стадії досудового розслідування, в рамках якого проводяться підсумки роботи слідчого, і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуючи всі зібрані докази, завершуються проведення процесуальних дій слідчими органами, учасникам процесу надається можливість реалізувати своє право на ознайомлення зі справою, приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового слідства.
Згідно п.3 ч.2 ст.283 КПК України, однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.
Частиною 1 статті 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Отже на підставі вищенаведеного, вимога скарги у частині зобов`язання слідчого допитати в якості свідка ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 309, 369-372, 376 КПК України КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій - відмовити в повному обсязі.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_7