Справа № 686/8392/22
Провадження № 1-кс/686/3704/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:
29.04.2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що ОСОБА_3 звертався із заявою до ТУ ДБР у м.Хмельницькому з приводу неправомірних дій слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 та прокурора Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , однак його звернення не розглядають, а дають йому однакові відповіді, тому він просить зобов`язати ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою від 16.03.2022 р., крім того просить на час розслідування відсторонити від займаних посад вказаних слідчого та прокурора і зобов`язати їх пройти «поліграф».

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що 24.03.2022 р. до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, надійшла заява ОСОБА_3 , датована 16.03.2022 р., про вчинення кримінального правопорушення, в якій останній повідомляв, що «старший слідчий в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , за попередньою змовою з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , в період другої половини березня 2020 р. сфабрикували кримінальне провадження №0001085, з метою отримати від ОСОБА_3 неправдиві показання, оговорити ОСОБА_7 , а взамін вищезазначеному кримінальному провадженню не надаватимуть подальшого ходу та припинять подальше переслідування ОСОБА_3 . Про те, що кримінальне провадження сфабриковане, свідчать наступні фактичні обставини: за епізодом злочину, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, досудовим слідством навмисно не було взято відеозапису з камер відеоспостереження з місця злочину, на яких було би видно особу чи осіб, які скоювали злочин, так як це відео вказувало б на те, що ОСОБА_3 не має відношення до інкримінованого йому злочину. Також, процесуальна дія така, як впізнання особи (яка вчинила злочин) по фотокартці, проводилася з істотним порушенням законів України, про що є свідчення, які зафіксовані на техзапис в суді під час допиту потерпілого ОСОБА_8 . Через неправомірні дії правоохоронців ОСОБА_3 завдано шкоду, незаконно піддано кримінальному переслідуванню. Просив внести відомості за цією заявою про злочин до ЄРДР, надати правову попередню кваліфікацію злочину та надіслати на адресу його перебування витяг з ЄРДР.»

Листом №К-103-ВС/ХМ-ВС/14-01-01-22 від 29.03.2022 р. за підписом начальника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, було повідомлено ОСОБА_3 , що за вказаною заявою відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, заява ОСОБА_3 про вчинення слідчим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації їх дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення старшим слідчим в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 та прокурором відділом прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 злочинів ґрунтуються на суб`єктивній незгоді ОСОБА_3 із порядком та обсягом проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001085, зокрема, з не проведенням у кримінальному провадженні всіх необхідних, на думку заявника, слідчих та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів, а також з порушенням, на думку ОСОБА_3 , порядку проведення окремих слідчих дій. Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. І процесуальна діяльність слідчого та прокурора в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування. Порядок оскарження процесуальних дій та рішень слідчого, прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Також не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_3 в частині вимог про зобов`язання, після відкриття кримінального провадження, слідчого та прокурора пройти «Поліграф» та відсторонення їх від посад, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено, та не відносяться до повноважень слідчого судді під час розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя