ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/841/22 Справа № 195/552/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000129 за апеляційною скаргою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року, стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
Клопотання захисника, яке підтримав підозрюваний ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу останньому у виді особистого зобов`язання задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України.
Строк дії ухвали визначено до 29 липня 2022 року включно.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання прокурора та його зміст не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, а самі ризики, що зазначені у клопотанні не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому, а тому у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Слідчий суддя зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання.
Слідчий суддя вважав, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження необхідність обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою.
Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Так, прокурор зазначив, що за вчинення злочину, передбаченою ч. 4 ст. 402 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі. А тому, ОСОБА_8 розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_8 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин в умовах воєнного стану.
Також апелянт зазначив, що слідчим суддею не було враховано наявність ризику незаконного впливу на свідків. Так, ОСОБА_8 , під час та після вчинення кримінального правопорушення проявляв зухвалу поведінку, враховуючи попередні знайомства, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні із числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи на меті примусити їх до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах в якості свідків, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь підозрюваного. Дані обставини можуть перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства.
Крім того, прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 , вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, а саме у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним нових військових злочинів, в умовах воєнного стану, який діє, включаючи дезертирство та самовільне залишення військової частини.
На думку апелянта, підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування, продовжуючи відвідувані приміщення мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебуваючи у відповідних службових приміщеннях має реальну можливість знищити, сховати, оригінали документальних матеріалів щодо звільнення його з посади ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначення на посаду до 6 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також знищити відомості з приводу доведення йому відповідних наказів командування (наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022, відомість ознайомлення особового складу зі змістом зазначених наказів тощо).
Вважає, що слідчий суддя не врахував всі обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який характеризується посередньо, раніше не судимий.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Разом з цим, частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані не в повному обсязі, а доводи скарги прокурора частково заслуговують на увагу, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.
Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000129 від 15.04.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
16 травня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , за наслідками розгляду якого було постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею не в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість та обставини злочину, який вчинений в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу ОСОБА_8 та його репутацію, вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, дійшов помилкового висновку, що ризики, які зазначені у клопотанні слідчого не можуть оцінюватись виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання.
Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 за № 113 від 13.04.2022 капітан ОСОБА_8 був увільнений з посади офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначений на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 був виданий наказ (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022 року, згідно якого капітан ОСОБА_8 вважався таким, що справу та посаду здав. Згідно цього ж наказу капітана ОСОБА_8 було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та всіх видів забезпечення.
Таким чином, у відповідності до вищевказаних наказів, капітан ОСОБА_8 з 13.04.2022 був призначений на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та повинен був виконувати покладені на нього обов`язки на новій посаді.
14.04.2022, близько 09 год. 00 хв., капітан ОСОБА_8 прибув до службового кабінету відділення офіцерів запасів та кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 , де отримав для ознайомлення наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022. Капітан ОСОБА_8 ознайомився зі змістом вищевказаних наказів та, діючи із прямим умислом, в категоричній формі відмовимся від підпису відомості на підтвердження факту ознайомлення із вищевказаними наказами. Свою відмову засвідчити факт ознайомлення із наказами капітан ОСОБА_8 мотивував необхідністю часу для організації виїзду своєї родини з території тимчасово окупованого м. Енергодар Запорізької області. Зокрема, в порушення вимог вищевказаних наказів, капітан ОСОБА_8 відкрито відмовився прибувати до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 для виконання обов`язків військової служби. Зокрема, на виконання усного наказу командира військової частини НОМЕР_2 , капітан ОСОБА_8 повинен був невідкладно вибути до пункту дислокації НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в зону проведення ООС на території Донецької області) для виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, капітан ОСОБА_8 відкрито відмовився виконувати доведені йому накази командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022, а також виконувати покладені на нього обов`язки за посадою.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, капітан ОСОБА_8 продовжив з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_4 та проводити робочий час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки військової служби.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, капітан ОСОБА_8 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею не вірно встановлено, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
Аналізуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_8 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Про вказані наміри ОСОБА_8 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_8 буде саме тримання під вартою.
Крім того, як вбачається з наданих матеріалів, підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування, продовжуючи фактично виконувати обов`язки офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебуваючи у відповідних службових приміщеннях має реальну можливість знищити, сховати, оригінали документальних матеріалів щодо звільнення його з посади ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначення на посаду до 6 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також знищити відомості з приводу доведення йому відповідних наказів командування (наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) № 65 від 13.04.2022, відомість ознайомлення особового складу зі змістом зазначених наказів тощо). Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 враховуючи попереднє знайомство, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні із числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи на меті примусити їх до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах в якості свідків, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_8 , вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, а саме у непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним нових військових злочинів, вже в умовах воєнного стану, який діє.
Так, ОСОБА_8 , вручене повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 є військовослужбевцем Збройних Сил України, командиром стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , й підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за ознакою непокори, що вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 військовослужбовцям Збройних Сил України, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується, у передбачених законом випадках, й додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованого злочину, а також майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_8 , в тому числі отримання ним постійного, систематичного доходу під час проходження служби в Збройних Силах України та наявності вищевказаного ризику, а також того, що поведінка підозрюваного спрямована на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства - застава у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 200 грн., на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 11 серпня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_8 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень.
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , на період дії цього запобіжного заходу, у межах строку досудового розслідування, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом в рамках даного кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд в рамках даного кримінального провадження про зміну місця проживання/роботи;
- не відлучатись за межі АДРЕСА_2 , (тимчасове місце проживання підозрюваного), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- утримуватися від спілкування зі свідками у даного кримінальному провадженні, поз межами процесуальних дій;
- паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, здати на зберігання слідчому.
Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 .
Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4