Справа № 496/1793/18
Провадження № 1-кп/496/132/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
11.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання про продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, а тому розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також те, що ОСОБА_5 перебував у розшуку вказує та підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики можливого продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , своєї протиправної діяльності також підтверджуються тим, що останній вже раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів: Біляївським районним судом Одеської області, 14.07.2004 року за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; Приморським районним судом м. Одеси, 17.03.2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Таким чином, вбачається, що ОСОБА_5 , після неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість знову вчинив злочин. Обвинувачений ОСОБА_5 , не зайнятий суспільно-корисною працею, не має постійного заробітку, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та свідчить про можливість вчинення нового злочину та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, є ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та обвинуваченого, суд приходить до наступного.
Під час судового засідання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою суду від 22.08.2022 року на 60 днів, тобто до 20.10.2022 року включно, із визначенням розміром застави у сумі 95720 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Обвинувачений ОСОБА_5 переховувався від суду, оскільки кримінальне провадження перебуває на розгляду суду тривалий час, обвинувачений без поважних підстав не з`явився у судові засідання, що призвело до оголошення ОСОБА_5 у розшук, що вказує та підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , неодноразово судимий, не має постійного заробітку, що свідчить про можливість вчинення нового злочину та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик впливу обвинуваченим на свідків, передбачений п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, на якій посилається прокурор, не доведений. На теперішній час судовий розгляд не закінчено, тому визнання невинуватості ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину суд вважає передчасним.
При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатнім приводом для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів з залишенням суми застави визначеною ухвалою суду від 26.05.2022 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 10.12.2022 року включно.
Суму застави визначену ухвалою слідчого судді від 26.05.2022 року залишити без змін.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення або виготовлення повного тексту ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 13.10.2022 року.

Суддя ОСОБА_1