Справа № 152/98/22
Провадження №11-кп/801/636/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000007 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.01.2022 та №0000007 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.01.2022 за апеляційними скаргами заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, військовозобов`язаного, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:
- 07.11.2019 року Шаргородським районним судом Вінницької області за частиною першою статті 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 1 (один) рік,
- 02 лютого 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -

Зміст судового рішення.
Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2022 року ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 309 КК України, у виді арешту на строк 3 (три) місяці;
- за ч.2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна;
- за ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч.2 ст.190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_8 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року у виді 3 років позбавлення волі, остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту проголошення цього вироку, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 19-50 год 7 січня 2022 року по 29 квітня 2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у вересні 2021 року (більш точного часу не встановлено), перебуваючи на території Хоменківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів у с. Хоменки Жмеринського району Вінницької області, в одному із недобудованих приміщень виявив поліпропіленовий пакет із речовиною рослинного походження в сухому стані, оглянув знайдену речовину та визначив, що це рослини коноплі. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_8 взяв зазначений пакет із речовиною рослинного походження в сухому стані, таким чином здійснивши незаконне її придбання, та переніс його до свого місця проживання, де частину зазначеної речовини подрібнив та пересипав у скляну банку ємкістю 0,5 л, а іншу залишив у поліпропіленовому пакеті, та в подальшому незаконно зберігав без мети збуту для власного споживання. 14 січня 2022 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи, на підставі ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року, в АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_8 , у дерев`яній тумбі комп`ютерного столу однієї із кімнат житлового будинку виявлено та вилучено скляну банку ємкістю 0,5 л із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження та поліпропіленовий пакет помаранчевого кольору із речовиною зеленого кольору рослинного походження. Згідно з висновком експерта від 21 січня 2022 року, речовина рослинного походження вилучена в ході обшуку є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 6,73 г.
23 листопада 2021 року близько 23-00 год ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаючи про відсутність господарів, вирішив здійснити незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106», яким користується ОСОБА_10 , з належного йому домогосподарства. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 прийшов до домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття навісного замка за допомогою підручних засобів, проник в середину приміщення гаража, де перебував автомобіль «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 13 січня 2022 року складає 16820 грн. Оглянувши автомобіль, ОСОБА_8 виявив, що він відчинений, у замку запалювання наявні ключі, однак в автомобілі відсутня акумуляторна батарея. З метою вчинення незаконного заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 викрав із приміщення літньої кухні акумуляторну батарею марки «FORSE 6 СТ-60» , яку переніс до гаражного приміщення та встановив на автомобіль. В подальшому ОСОБА_8 помістив викрадені з приміщення будинку, літньої кухні та підвального приміщення речі до салону автомобіля, та завівши автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , покинув місце вчинення злочину, розпорядившись автомобілем на власний розсуд.
Такими своїми діями ОСОБА_8 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 16820 грн.
23 листопада 2021 року, маючи умисел на вчинення крадіжки речей з домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зриву скоби навісного замка, ОСОБА_8 проник всередину приміщення літньої кухні, де умисно, таємно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку домашнього саморобного вина об`ємом 5 л автомобільної акумуляторної батареї марки «FORSE» моделі «6СТ60А2Н», мікрохвильової печі «DELFA» моделі «MD20MW». В подальшому, діючи з єдиним продовжуваним умислом на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_8 шляхом зриву вхідних дверей, проник до приміщення будинку, де умисно, таємно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку пилососа ТМ «Samsung» моделі «SC 4023», м`ясорубки ТМ «Vinis» моделі «VMG 1506 S», масляного обігрівача ТМ «Тгіоn» серії «Comfort» моделі «TR 8671». Продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 проник до підвального приміщення будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку двигуна типу А-4, потужністю 2,2 кВт, кількість обертів 980 об.хв.. Усі викрадені з приміщення будинку, літньої кухні та підвального приміщення речі ОСОБА_8 помістив до салону автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , та, завівши автомобіль, покинув місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Такими своїми діями ОСОБА_8 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 6 446 грн.
В грудні 2021 року (більш точного часу слідством не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Довжок Жмеринського району Вінницької області, на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами належними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підбурюваний жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, повторно, шляхом обману, зазначаючи неправдиві відомості, повідомив потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , належить йому, у зв`язку з чим він може здійснити його відчуження на їхню користь. Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , повіривши у достовірність отриманої інформації, вважаючи, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 на праві власності, з метою купівлі зазначеного автомобіля, передали ОСОБА_8 грошові кошти, а саме ОСОБА_11 передала 8000 грн, а ОСОБА_12 10000 грн відповідно. Отримавши грошові кошти на загальну суму 18000 грн., ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ключі від автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . В подальшому цей транспортний засіб було вилучено працівниками поліції.
Своїми діями ОСОБА_8 завдав матеріального збитку: потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 8000 грн та потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 10000 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2022 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Просить винести своє рішення, яким виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України та вказати, що ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; за ч.1 ст.309 КК України на 3 місяці арешту.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.
Вказати у резолютивній частині вироку, що на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07.01.2022 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
В решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України суперечать вимогамч.1 ст.71 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7, так як Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення поза межами іспитового строку та не у період невідбутого покарання за попереднім вироком.
Крім цього, суд в порушення вимог ст.59 КК України у резолютивній частині вироку не зазначив, яку частину майну слід конфіскувати у обвинуваченого. Також суд зараховуючи обвинуваченому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у резолютивній частині вироку мав послатися на ч.5 ст.72 , як на спеціальну норму закону, яка регулює правила зарахування строку попереднього ув`язнення, що не зроблено судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2022 року в частині призначеного покарання. Просить винести своє рішення, яким призначити обвинуваченому покарання без конфіскації майна та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні обвинуваченому покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю суворістю є явно несправедливим. Крім того, будь яких доказів на підтвердження того, щ о обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння під час незаконного заволодіння автомобілем потерпілого суду надано не було.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі. При цьому заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Просили задовольнити апеляційну скаргу захисника.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Однак доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Виходячи з положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень, які містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України. У випадку вчинення особою, звільненою вiд відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого вiд призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначити покарання за сукупністю вироків.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 07.11.2019. за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням вiд відбування покарання з випробуванням та іспитовим строкам 1 рік.
Тобто іспитовий строк, визначений ОСОБА_8 за цим вироком, закінчився 07.11.2020.
В подальшому ухвалою Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 27.11.2020, за поданням начальника Шаргородського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Винницькій області, ОСОБА_8 звільнено вiд покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 07.11.2019. за ч.1 ст.289 КК України, яка в апеляційному порядку не переглядалася та набрала законної сили, а тому вироком Шевченкiвського районного суду м. Києва вiд 02.02.2021 його обґрунтовано засуджено за вчинення 14.09.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, без застосування положень ст.71 КК України.
Вирок Шевченкiвського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_8 також набрав законної сили та призначене за цим вироком покарання у видi 80 годин громадських робіт ОСОБА_8 наразі відбув.
Однак, ухвалою Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 27.11.2020. переглянуто за нововиявленими обставинами ухвалу Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 27.11.2020, якою ОСОБА_8 було звільнено вiд призначеного покарання, та її скасовано, а в задоволенні подання начальника Шаргородського РС фiлiї Державної установи «Центр пробації» у Винницькій області відмовлено. Інші рішення з цього питання судами не ухвалювалися.
Таким чином, на цей час рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання відсутнє.
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що будь-яке рішення про направлення ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вінницької області вiд 07.11.2019, також не ухвалювалося.
При цьому, кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком, вчинено ним у період з вересня по грудень 2021 року, тобто вже після закінчення (07.11.2020) іспитового строку, визначеного вироком Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 07.11.2019.
За таких обставин, ураховуючи, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення поза межами іспитового строку та не у період невідбутого покарання за попереднім вироком, висновки суду про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України суперечать наведеним вище вимогам Закону та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 24.10.2003 №7.
Крім цього, відповідно до вимог ст.59 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 24.10.2003. №7, покарання у видi конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яка є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Тобто, суд повинен зазначити у вироку, конфіскується все або тільки частина майна обвинуваченого, що не зроблено Шаргородським районним судом Вiнницької області при ухваленні оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_8 .
Крім цього, ч.5 ст.72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стосовно ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 09. О 1.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 07.01.2022, а у подальшому такий обраний запобіжний захід продовжувався та оскаржуваним вироком його до набрання вироком законної сили залишено без змін. За попереднім вироком Шаргородського районного суду Вiнницької області вiд 07.11.2019 ОСОБА_8 покарання не відбуває.
За таких обставин в строк відбування покарання підлягав зарахуванню строк попереднього ув`язнення, починаючи з 07.01.2022 до дня набрання вироком законної сили, а не до 29.04.2022, як то зроблено Шаргородським районним судом Вiнницької області.
Ураховуючи викладене, початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили, а не з дня проголошення оскаржуваного вироку.
Крім цього, поза увагою суду залишилося i те, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Тобто, зараховуючи ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, Шаргородський районний суд Вiнницької області у резолютивній частині вироку мав послатися на ч.5 ст. 72 КК України, як на спеціальну норму закону, яка регулює правила зарахування строку попереднього ув`язнення, що не зроблено судом.
Таким чином, при ухваленні вироку вiд 29.04.2022 стосовно ОСОБА_8 Шаргородський районний суд Вiнницької області неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 59, 71, 72, 78 КК України), що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та виключення з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на таке.
Щодо виключення обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд зазначає, що наявність такої обставини доводиться наявними у провадженні доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він в повній мірі погоджується з викладеними в обвинуваченні обставинами, зокрема і вчиненням злочину в стані сп`яніння.
Стосовно виключення додаткового покарання у виді конфіскації майна суд зазначає, що санкцією ч.2 ст.289 КК України передбачено альтернативну можливість призначення такого додаткового покарання.
При цьому за змістом ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Як убачається з встановлених судом обставин, ОСОБА_8 незаконно заволодів належним ОСОБА_10 транспортним засобом, який в подальшому шляхом обману продав потерпілій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за кошти в розмірі 18000 гривень, таким чином вчинив умисний злочин.
За наведених обставин відсутні підстави для виключення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2022 року у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2022. та №0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2022. по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст.309 ч.1, 289 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З резолютивної частини вироку виключити вказівку про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків.
Вважати засудженим ОСОБА_8 :
-за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю;
-за ч.1 ст.309 КК України до 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07 січня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: