Справа № 405/1273/21
Номер провадження 1-кп/404/177/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року Кіровський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001272 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, Російської Федерації, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На підставі ухвали колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 21.06.2022 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України, та ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України.

Наразі вказане кримінальне провадження надійшло для розгляду до суду, та судовий розгляд щодо обвинувачених не розпочато, однак термін перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою спливає.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, не має сталих виробничих зв`язків, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду з метою уникнення покарання, вплинути на потерпілого та свідків, які не були допитані по провадженню.

Представником потерпілого підтримано клопотання прокурора.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти клопотання прокурора щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки вважає, що клопотання подано з порушенням установленого кримінальним процесуальним законом порядку, доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими, належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити застосуванням домашнього арешту з електронним засобом контролю. При цьому, захист вказав про наявність у ОСОБА_7 низки хронічних тяжких захворювань, які турбують останнього, а належного лікування обвинувачений в умовах СІЗО не отримує.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та заперечив проти клопотання прокурора, а також доповнив, що потребує лікування отримання якого в умовах перебування під вартою є неможливим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню, з наступних підстав.

Так, відповідно ст.315 ч.3 КПК України: під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого; при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.183 ч.2 п.4 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, у складі організованої групи під його, ОСОБА_7 керуванням та за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та двох інших невстановлених осіб. Відповідно санкція найтяжчої статті за інкриміновані ОСОБА_7 злочини, передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, проте одружений та має двох малолітніх дітей. На даний час судовий розгляд щодо ОСОБА_7 не розпочато, а тому вищеперелічені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_7 у разі зміни йому раніше застосованого запобіжного заходу на інший більш м`який, може вчинити спроби направлені на переховування від суду, так як інші учасники групи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та двоє інших невстановлених слідством осіб перебувають у розшуку і місце їх перебування не відоме; вчинити вплив на потерпілого та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_7 , отже строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Враховуючи вищевикладене та обставини провадження, а також те, що на території України введено воєнний стан, та відносно ОСОБА_7 вжито заходи безпеки, суд вважає, що по провадженню наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів.
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосуванням більш м`якого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеним вище. Заперечення захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо подання клопотання з порушенням установленого кримінальним процесуальним законом порядку, суд вважає передчасними, оскільки клопотання прокурора оголошено в судовому засіданні, не містить додатків, стосується обставин, які учасникам провадження відомі, будь-які клопотання щодо надання часу для вивчення клопотання учасниками справи не заявлялись, натомість всі учасники чітко висловили свою правову позицію по суті клопотання, отже грубих порушень процесуального законодавства та прав учасників процесу, що унеможливлюють розгляд клопотання суд не вбачає.
Відповідно ст.183 ч.4 п.1 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вжити заходів для забезпечення ОСОБА_7 охорони здоров`я.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 315 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників, адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою з 13.07.2022 року до 10.09.2022 року.
Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Одеський слідчий ізолятор" для виконання.
Зобов`язати керівництво ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_7 проходження медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1