Справа № 545/1530/22
Провадження № 1-кс/545/51/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001275 від 21.12.2021 року, -

в с т а н о в и в:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

19.05.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене Заступником прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001275 від 21.12.2021 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в нічний період доби з 14.12.2021 на 15.12.2021, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом проникнення до домоволодінь громадян, проходив по АДРЕСА_1 , та побачивши, що до домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вулиці на снігу відсутні сліди, в нього виник протиправний корисливий умисел на таємне проникнення до вказаного домоволодіння з метою викрадення майна громадян. З метою реалізації свого протиправного корисливого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище та інше приміщення, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, діючи повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 переліз через шиферну огорожу, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, пройшовши до сараю, що знаходиться у дворі вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу проник всередину, де взяв алюмінієвий бідон ємкістю 381л., а також на подвір`ї - чавунний пічний чугунок, ємкістю 3 л., які визначив в якості об`єктів своїх злочинного посягання. і

Далі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, через хвіртку виніс за територію домоволодіння, і таким чином викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , 1963 р.н., а саме: алюмінієвий бідон ємкістю 38 л., вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 179 від 29.12.2021, - 433,00 грн., та чавунний пічний чугунок, ємкістю 3 л., вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 179 від 29.12.2021, - 200,00 грн.

Після чого, ОСОБА_6 , 1970 р.н., залишив територію вказаного домоволодіння, обернувши викрадене майно на свою користь та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , 1963 р.н., матеріальну шкоду на загальну суму 633 гривні 00 копійок.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.12.2021 близької часу 20 хвилин ночі, громадянин ОСОБА_6 , 1970 р.н., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, діючи із корисливих спонукань, прибув до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_8 1937 р.н. та її донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою реалізації свого протиправного корисливого умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, ОСОБА_6 , переліз через паркан і таким чином проник на територію вищевказаного домоволодіння. Знаходячись на його території, з метою проникнення у житловий будинок, ОСОБА_6 у дворі знайшов сокиру, якою відігнув ригель замку вхідної двері, відчинив її та проник всередину будинку, в якому в той час знаходилися його мешканці, а саме громадянка ОСОБА_8 1937 р.н. та її донька ОСОБА_9 , 1963 р.н., які спали на своїх спальних місцях в різних кімнатах. Зайшовши в приміщення будинку, тримаючи в руці сокиру, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , електричним ліхтарем, який завчасно взяв із с собою для використання під час вчинення правопорушення, освітив житлову кімнату і побачив що на ліжку лежить ОСОБА_8 , яка в цей час спала. Оцінивши ситуацію, розуміючи, що ОСОБА_8 може прокинутись, виявити його в будинку та перешкодити йому у заволодінні майном потерпілих, ОСОБА_6 наблизився до її ліжка, та став наносити потерпілій зі значною силою численні удари сокирою в область голови, спричинив їй таким чином згідно довідки НПО «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанинова» від 23.12.2021 відкриту черепно-мозкову травму. Побачивши, що ОСОБА_8 внаслідок нанесених їй тяжких тілесних ушкоджені утратила свідомість, таким чином подолавши опір потерпілої, яка вже не могла вчиняти самостійних рухів, та не мала можливості йому завадити у подальших діях, направлених на заволодіння майном, ОСОБА_6 пройшов в іншу кімнату, де виявив громадянку ОСОБА_9 , яка спала в своєму ліжку, і, маючи на меті продовжити свої протиправні дії по заволодінню майном потерпілих шляхом розбійного нападу, посвітив у обличчя ОСОБА_9 ліхтарем, від чого остання прокинулася. Після чого, ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою подолання опору потерпілої, наніс їй зі значною силою один удар сокирою в область її голови, при цьому ОСОБА_9 змогла піднятись з ліжка та вступила в боротьбу з ОСОБА_6 . Під час боротьби із потерпілою ОСОБА_6 продовжував наносити їй численні удари сокирою по голові та різних частинах тіла, але не зважаючи на це, вона продовжуючи свій опір, змогла виштовхати ОСОБА_6 з дому, та зачинити за ним двері.

Після чого, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, виконавши усі дії, направлені на подолання опору потерпілих, діючи умисно, взяв зі двору домоволодіння металеву тачку для перевезення господарчих товарів, та покинув територію домоволодіння, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Крім того, 21.12.2021 близько 1 часу 20 хвилин ночі, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, діючи із корисливих спонукань, прибув до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_8 , 1937 р.н. та її донька ОСОБА_9 1963 р.н. З метою реалізації свого протиправного корисливого умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, ОСОБА_6 , переліз через паркан і таким чином проник на територію вищевказаного домоволодіння. Знаходячись на його території, з метою проникнення у житловий будинок, ОСОБА_6 у дворі знайшов сокиру, якою відігнув ригель замку вхідної двері, відчинив її та проник всередину будинку, в якому в той час знаходилися його мешканці, а саме ОСОБА_8 1937 р.н. та її донька ОСОБА_9 , 1963 р.н., які спали на своїх спальних місцях в різних кімнатах. Зайшовши в приміщення будинку, тримаючи в руці сокиру, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , електричним ліхтарем, який завчасно взяв із с собою для використання під час вчинення правопорушення, освітив житлову кімнату, і побачив що на ліжку лежить ОСОБА_8 , яка в цей час спала. Оцінивши ситуацію, розуміючи, що ОСОБА_8 може прокинутись, виявити його в будинку та перешкодити йому у заволодінні майном потерпілих, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи умисел на заподіяння смерті потерпілій, діючи із корисливих спонукань, наблизився до її ліжка, та став наносити потерпілій зі значною силою численні удари сокирою в область голови, спричинив їй таким чином згідно довідки НПО «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанинова» від 23.12.2021 відкриту черепно-мозкову травму. Побачивши, що ОСОБА_8 внаслідок нанесених їй тяжких тілесних ушкоджень утратила свідомість та не подавала ознак життя, вважаючи, що від заподіяних ним тілесних ушкоджень остання померла, таким чином подолавши опір потерпілої, яка не мала можливості йому завадити у подальших діях, направлених на заволодіння майном, ОСОБА_6 пройшов в іншу кімнату, де виявив громадянку ОСОБА_9 , яка спала в своєму ліжку, і, маючи на меті продовжити свої протиправні дії по заволодінню майном потерпілих шляхом розбійного нападу, посвітив у обличчя ОСОБА_9 ліхтарем, від чого остання прокинулася. Після чого, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи вже умисел на вбивство ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою подолання опору потерпілої, наніс їй зі значною силою один удар сокирою в область її голови, при цьому ОСОБА_9 змогла піднятись з ліжка та вступила в боротьбу із ОСОБА_6 . Під час боротьби із потерпілою ОСОБА_6 продовжив свої умисні протиправні дії, направлені на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів, та наніс їй численні удари сокирою по голові та різних частинах тіла, але не зважаючи на це, вона продовжуючи свій опір, змогла виштовхати ОСОБА_6 з дому, та зачинити за ним двері.

Після чого, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, виконавши усі дії, направлені на подолання опору потерпілих, діючи умисно, взяв зі двору домоволодіння металеву тачку для перевезення господарчих товарів, та покинув територію домоволодіння, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

В свою чергу, ОСОБА_9 , яка залишилася в домі, побачила свою матір, якій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а саме рублені рани голови, викликала бригаду швидкої медичної допомоги, якою 21,12.2021 ОСОБА_8 , була госпіталізована до міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І Мещанинова, де їй було надано кваліфіковану медичну допомогу, завдяки чому смерть ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідні для доведення Кримінального правопорушення до кінця, на той час не наступила від причин, що не залежали від його волі.

В подальшому 19.01.2022 постраждала ОСОБА_8 під час лікування в «Міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанинова» від отриманих тілесних ушкоджень нанесених їй ОСОБА_6 , не приходячи до тями, померла, причиною її смерті згідно з довідки № 12-а/30-а від 20.01.2022 стала внутрішньочерепові крововиливи; забій головного мозку; перелом склепіння черепу.

Крім того встановлено що, 21.12.2021 близько 1 часу 20 хвилин ночі, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, діючи із корисливих спонукань, прибув до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживали ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її донька ОСОБА_9 ,, 1963 р.н.. З метою реалізації свого протиправного корисливого умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, ОСОБА_6 , переліз через паркан і таким чином проник на територію вищевказаного домоволодіння. Знаходячись на його території, з метою проникнення у житловий будинок, ОСОБА_6 у дворі знайшов сокиру, якою відігнув ригель замку вхідної двері, відчинив її та проник всередину будинку, в якому в той час знаходилися його мешканці, а саме громадянка ОСОБА_8 , 1937 р.н. та її донька ОСОБА_9 , 1983 р. н., які спали на своїх спальних місцях в різних кімнатах. Зайшовши в приміщення будинку, тримаючи в руці сокиру, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , електричним ліхтарем, який завчасно взяв із с собою для використання під час вчинення правопорушення, освітив житлову кімнату, і побачив що на ліжку лежить ОСОБА_8 ,, яка в цей час спала. Оцінивши ситуацію, розуміючи, що ОСОБА_8 може прокинутись, виявити його в будинку та перешкодити йому у заволодінні майном потерпілих, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи умисел на заподіяння смерті потерпілій, діючи із корисливих спонукань, наблизився до її ліжка, та став наносити потерпілій зі значною силою численні удари сокирою в область голови, спричинив їй таким чином згідно довідки НПО «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанинова» від 23.12.2021 року відкриту черепно-мозкову травму. Побачивши, що ОСОБА_8 внаслідок нанесених їй тяжких тілесних ушкоджень утратила свідомість та не подавала ознак життя, вважаючи, що від заподіяних ним тілесних ушкоджень остання померла, тобто вважаючи для себе, що він скоїв її вбивство подолавши при цьому опір потерпілої, яка не мала можливості йому завадити у подальших діях, направлених на заволодіння майном, ОСОБА_6 пройшов в іншу кімнату, де виявив громадянку ОСОБА_9 , яка спала в своєму ліжку, і, маючи на меті продовжити свої протиправні дії по заволодінню майном потерпілих шляхом розбійного нападу, посвітив у обличчя ОСОБА_9 ліхтарем, від чого остання прокинулася. Після чого, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи умисел спрямований вже на вбивство двох осіб, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_9 , наніс їй зі значною силою один удар сокирою в область її голови, при цьому потерпіла змогла піднятись з ліжка та вступила в боротьбу із ОСОБА_6 . Під час боротьби із потерпілою, ОСОБА_6 продовжив свої умисні протиправні дії, направлені на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів, та наніс їй численні удари сокирою по голові та різних частинах тіла, але не зважаючи на це, вона продовжуючи свій опір, змогла виштовхати ОСОБА_6 з дому, та зачинити за ним двері.

Після, чого, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, виконавши усі дії, направлені на подолання опору потерпілих, діючи умисно, взяв зі двору домоволодіння металеву тачку для перевезення господарчих товарів, та покинув територію домоволодіння, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

В свою чергу, ОСОБА_10 , яка залишилася в домі, побачила свою мати, якій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а саме рублені рани голови, викликала бригаду швидкої медичної допомоги, якою ОСОБА_8 була госпіталізована до міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанинова, де їй було надано кваліфіковану медичну допомогу, завдяки чому смерть ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, не той час не наступила від причин, що не залежали від його волі. В подальшому 19.01.2022 постраждала ОСОБА_8 під час лікування в «Міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанинова» від отриманих тілесних ушкоджень нанесених їй ОСОБА_6 , не приходячи до тями, померла, причиною її смерті згідно з довідки № 12-а/30-а від 20.01.2022 року стала внутрішньочерепові крововиливи; забій головного мозку; перелом склепіння черепу.

Так само, завдяки тому, що ОСОБА_9 було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу та вона чинила активний опір ОСОБА_11 , останній, виконавши усі дії, які вважав за необхідні для завершення кримінального правопорушення, не зміг довести свій протиправний корисливий умисел, направлений на позбавлення життя двох осіб до кінця, внаслідок причин, що не залежали від його волі.

В ході досудового розслідування 23.12.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Подоли, Куп`янского району, Харківської області, громадянину України, з середньою освітою, раніше судимому, останній раз 29.12.2009 Жовтневим районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі, безхатченка, повідомлено про підозру за ч, 4 ст. 187, ч, 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Цього ж дня ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 , 1970 р.н., обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор строком до 20.02.2022.

В подальшому, 31.12.2021 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, 28.01.2022 ОСОБА_6 з урахуванням нових обставин по кримінальному провадженню, було повідомлено про нову підозру за п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час допитів в якості підозрюваного, ОСОБА_6 свою провину визнавав та надавав свідчення по суті повідомлених йому підозр.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів потерпілої та свідків, висновками проведених під час розслідування експертиз, протоколом проведеного слідчого експерименту за участю підозрюваного та іншими зібраними матеріалами в їх сукупності.

Незважаючи на те, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний великий обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, але завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим внаслідок складності провадження. Для закінчення досудового розслідування необхідно виконати наступне:

- отримати висновки 17 судово-імунологічних експертиз, 2 молекулярно-генетичних експертиз, 3 судово-цитологічних експертиз, 1 судово-дактилоскопічної експертизи та 1 судово-медичної експертизи.

- повідомити ОСОБА_6 про підозру в остаточній редакції;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, тощо.

Результати проведення вказаних слідчих дій мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх отримання потребує додаткового часу.

Провести вказані слідчі дії та направити матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом до суду у зазначений строк не виявилось за можливе внаслідок великого обсягу слідчих (розшукових) дій та експертних досліджень, проведення яких потребує значного часу та без результатів яких неможливо завершити досудове розслідування.

Також, постановою керівника окружної прокуратури від 14.02.2022 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 3 місяців, тобто до

23.03.2022, а ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 23.03.2022.

В подальшому постановами першого заступника керівника обласної прокуратури від 22.03.2022 строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню продовжено до 5 місяців, тобто до 23.05.2022 року, а також строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 23.04.2022, включно.

Крім того, постановою першого заступника керівника обласної прокуратури від 22.04.2022 року строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 23.05.2022.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 26.04.2022 досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню зупинено на підставі п. З ч. 1 ст. 615 КПК України.

В подальшому, постановою прокурора у кримінальному провадженні від 19.05.2022 досудове розслідування в вказаному кримінальному провадженні відновлено.

Згідно указу № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

З 24.02.2022 по теперішній час на території м. Харкова та Харківської області проводяться бойові дії.

Тобто згідно зі ст. 615 КПК України на території Харкова та Харківської області діє особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України

Метою і підставою застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

По-перше, наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкі та особливо тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі, не маючи стійких соціальних зв`язків з родичами, постійного та тимчасового джерела прибутку, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 22 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-друге, зважаючи, що причетність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується у тому числі й показаннями! потерпілої та свідків, які особисто йому відомі, і перебуваючи на волі він буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_6 фактично мешкає в одному населеному пункті разом з іншими допитаними особами та потерпілою, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця перебування, що дає можливість осінньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показання у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитими, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-третє, обставини вчинених злочинів, та відомості про вже притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, підтверджують, що останній може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про його соціальну небезпеку та унеможливлює перебування підозрюваного в даний час у суспільстві, тому а органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні прохав продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду.

Також, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має легальних джерел існування, а йому інкримінується вчинення умисного убивства з корисливих мотивів, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурор прохав врахувати, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином прокурор вважає, що на теперішній час продовжують існувати ризики які передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не доставлений відеоконференцзв`язок з ним не представилось за можливе провести оскільки останній перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від адміністрації якої надійшло офіційне повідомлення про відсутність будь-якої технічної можливості як провести відеоконференцзв`язок так і іншими технічним чином забезпечити участь обвинуваченого у судовому засіданні. До суду також адміністрацією слідчого ізолятора надано розписку підозрюваного ОСОБА_6 про вручення йому копії клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , призначений згідно ухвали суду, адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо продовження застосування до її підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вказала, що прокурором не доведено належними доказами наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України щодо підозрюваного, а тому прохала змінити обраний запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що постановою першого заступника керівника обласної прокуратури від 22.04.2022 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 23.05.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має легальних джерел існування, а йому інкримінується вчинення умисного убивства з корисливих мотивів, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків.

Відтак, ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення воді на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, в даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або фізичного впливу відносно свідків, які надали свідчення про причетність його до вчинення злочину. В даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з відсутністю законних джерел заробітку та нестійких соціальних зв`язків. Зазначене свідчить, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому інших об`єктивних даних щодо спростування наданої характеристики особи обвинуваченого суду не представлено.

Отже, враховуючи вище викладене, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором обставин, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Такі висновки суду ґрунтуються на наданих доказах, які свідчать про вчинення особливо тяжкого злочину, що само по собі може спровокувати спробу обвинуваченим переховуватись від суду, дані про особу обвинуваченого, що підтверджує високий ризик вчинення нового злочину.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Одночасно, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Тобто, у вказаній нормі йдеться про випадки вчинення насильницьких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя або здоров`я людини, які є найвищою соціальною цінністю відповідно до ч. 1ст. 3 Конституції України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, дані злочини відноситься до насильницьких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя або здоров`я людини, які є найвищою соціальною цінністю відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави підозрюваному.

Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, а тому строк тримання під вартою слід продовжити у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 331 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0001275 від 21.12.2021 року задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001275 від 21.12.2021, тобто до 17.06.2022 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1