Дата документу 14.03.2022 Справа № 323/3253/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3253/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/665/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 23 листопада 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений за період відбування покарання має 7 стягнень та 4 заохочення, протягом періоду з червня 2019 року по листопад 2021 року на виробництві установи не працював, що свідчить про відсутність стабільної позитивної та активної поведінки протягом всього часу відбування покарання, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на теперішній час він відбув більше 3/4 строку покарання, за цей період отримав 5 заохочень, всі отримані стягнення є погашеними, з 5 березня 2017 року почав працювати в колонії, приймав участь у ремонті та благоустрої приміщень та промислових територій, заготовляв корма для тварин, вирощував овочі, за власні кошти придбав матеріали та знаряддя праці.

Вважає, що суд невірно встановив обставини щодо його працевлаштування, оскільки у 2018 році він працював погодинно, а з січня по травень 2019 року працював на підставі договору.

Звертає увагу, що хоча на теперішній час він не працевлаштований, але працювати бажає, не ухиляється від праці, неодноразово звертався до адміністрації установи з проханням надати йому роботу, проте отримував невмотивовану відмову.

Отже він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення

Крім того, він щиро розкаявся у вчиненні злочинів, має вищу освіту, цивільний позов сплатив у повному обсязі, до працівників установи ставиться ввічливо, виконує всі доручення, не проявляє грубість, із засудженими не конфліктує, підвищує всій професійний рівень, читає літературу та журнали по ветеринарній медицині, здобув спеціалізацію, навчається, приймає участь у виховних заходах, одружений, має житловий будинок та земельну ділянку, після звільнення планує працювати у ветеринарній лікарні.

Також зазначає, що у червні 2021 року він переніс дві хірургічні операції.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_8 подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі в судовому засіданні та за участю його захисника.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та рішення суду просив залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ново-Андріївка Волноваського району Донецької області, українець, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, відбуває покарання в Державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2016 року, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та засуджений на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 9-11).

Таким чином, на час звернення з клопотанням до суду першої інстанції, відбута частина строку призначеного ОСОБА_8 покарання становила більше 2/3 строку, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії умисних тяжких злочинів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі знаходиться з 26 січня 2017 року (а.с. 12).

Під час тримання у Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» з 26 січня 2017 року по 24 лютого 2017 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» відбуває покарання з 24 лютого 2017 року, порушує вимоги режиму відбування покарання, має 7 стягнень та 4 заохочення.

При апеляційному розгляді встановлено, що під час перебування у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 характеризується наступним чином.

Так, згідно наявної в матеріалах провадження характеристики від 3 грудня 2021 року, засуджений ОСОБА_8 на виробництві установи не працевлаштований, з порядком про працевлаштування по прибуттю установи був ознайомлений, до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов для засуджених не залучається та бажання не виявляє. До працівників установи може проявити грубість. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не вбачає в цьому суспільної необхідності. Тривалий час не приймає участь у самодіяльних організаціях установи, так як змінив своє ставлення в гіршу сторону. Байдуже ставиться до участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом отримання посилок, передач (а.с. 12).

Крім того, згідно довідки начальника відділення СПС, на ОСОБА_8 під час відбування покарання було накладено 7 стягнень у вигляді 2 доган та 5 суворих доган, а також 4 заохочення (а.с. 13).

Відсутність будь-яких заохочень за останніх майже 3 роки перебування у місцях позбавлення волі з 28 січня 2019 року, а також вказані вище стягнення, останнє з яких було отримано 9 квітня 2021 року, які хоча на час звернення з цим поданням до суду були погашені, але факт їх накладення свідчить про відсутність стабільно позитивної сумлінної поведінки засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що під сумлінним ставленням до праці засудженого слід розуміти участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів, тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Так, з довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_8 за період з червня 2019 року взагалі не працював, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці (а.с. 15-16).

Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення.

Даний висновок суду ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду матеріалах особової справи засудженого.

Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, відшкодував завдану злочином шкоду, має вищу освіту та переніс у 2021 році дві хірургічні операції, одружений, має житловий будинок та земельну ділянку, після звільнення планує працювати у ветеринарній лікарні, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не є тими підставами, які дають засудженому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи засудженого про те, що він не проявляє грубість, підвищує всій професійний рівень, читає літературу та журнали по ветеринарній медицині, здобув спеціалізацію, навчається, приймає участь у виховних заходах, спростовуються наявною в матеріалах провадження характеристикою на засудженого.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення та перевиховання і не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4