Провадження № 1-кп/750/83/22
У Х В А Л А
26 травня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 09.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Через канцелярію суду прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з огляду на наявність ризиків того, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені прокурором ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, усвідомлює тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, обвинувачений не обтяжений обов`язками за місцем працевлаштування, оскільки офіційно не працевлаштований, він обізнаний з інформацією про місце мешкання потерпілих та свідків, має погашені судимості за раніше вчинені злочини проти власності, що вказує на його стійкий кримінальний антисоціальний нахил.

Неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту, особистої поруки прокурор обґрунтовує тим, що вказані запобіжні заходи не зможуть в повній мірі забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, а також відсутністю відомостей про осіб, що заслуговують на довіру.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав, а в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання просив відмовити.

Обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язку прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки внаслідок військової агресії РФ і введення на території України воєнного стану, він як військовозобов`язаний, що має звання молодшого сержанта ЗСУ підлягає мобілізації у зв`язку з чим на його адресу за місцем мешкання надійшла повістка про необхідність явки до військкомату 30.05.2022 на 09 год. 00 хв. Вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та підтримали заявлене ОСОБА_6 клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, з наступних підстав.

За змістом ч.3 ст. 199 КПК України слідчий, прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (п. 36 рішення ЄСПЛ від 15.12.2016 у справі «Ігнатов проти України»).

Відповідно до усталеної практики застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»).

Обгрунтування будь - якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (п. 20 рішення ЄСПЛ від 12.02.2015 у справі «Подвезько проти України», п. 66 рішення ЄСПЛ від 09.01.2003 у справі «Шишков проти Болгарії», п. 40 рішення ЄСПЛ від 10.06.2008 у справі «Тасе проти Румунії»).

Як зазначив ЄСПЛ у пункті 74 рішення від 01.07.2006 у справі «Мамедова проти Росії» хоча вид та розмір покарання, що загрожує заявнику мають значення для оцінки того, що він ухилятиметься від слідства та суду або продовжить займатися злочинною діяльністю, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися лише з абстрактної точки зору, коли до уваги приймається лише тяжкість вчиненого злочину; продовження строку тримання під вартою не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі. У пункті 20 рішення ЄСПЛ від 12.02.2015 у справі «Подвезько проти України» вказано, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Отже, абстрактна можливість втечі обвинуваченого та переховування його від правоохоронних органів та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншими чином не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини (які ж або можуть підтвердити наявність вказаних ризиків або ж зробити їх незначними).

Як вбачається з наданих суду матеріалів, обвинувачений ОСОБА_6 з 06.04.2021 перебуває під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», за час перебування в установі попереднього ув`язнення характеризується задовільно, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання в АДРЕСА_1 , має дружину та на утриманні неповнолітніх дітей, що в сукупності вказує на наявність сталих соціальні зв`язків у обвинуваченого.

В судовому засіданні вже були допитані потерпілі, свідки, які виявили бажання давати показання. Жодних дій, які б могли кваліфікуватися як незаконний вплив на потерпілих та свідків збоку обвинуваченого ОСОБА_6 не вчинено.

Водночас суд не може ігнорувати і обставини об`єктивного характеру: наявність збройної агресії збоку РФ, запровадження воєнного стану і проведення мобілізації до лав ЗСУ, як і не може залишити поза увагою щире добровільне бажання обвинуваченого ОСОБА_6 , який має досвід військової служби, стати на захист Батьківщини. В матеріалах кримінального провадження мається повістка, яка підтверджує необхідність явки обвинуваченого до Сумського міського територіального центру комплектування на 30.05.2022 на 09 год. 00 хв.

Сукупність досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вказує на те, що такі ризики, як переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілих і свідків обґрунтовуються прокурором в основному лише тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим.

Наведені прокурором ризики, хоча і мають місце, за виключення незаконного впливу на потерпілих і свідків, але з урахуванням даних про обвинуваченого, його поведінки під час судового розгляду, часу перебування обвинуваченого під вартою, сталих соціальних зв`язків, щирого бажання стати на захист Батьківщини в умовах збройної агресії РФ, значно зменшилися і не дають підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 179, 183, 193, 194,199, 331, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання обвинуваченого задовольнити.
Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:
-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання ( АДРЕСА_1 );
-прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;
-прибути за повісткою до Сумського міського територіального центру комплектування на 30.05.2022 на 09 год. 00 хв.

Роз`яснити під розпис обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого по 24 липня 2022 року включно.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Негайно звільнити з під варти обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9