22.04.2022 Єдиний унікальний номер 205/4689/20
Провадження №1-кп/205/109/22
Єд.унік.№205/4689/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро, в режимі відео конференції, кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше засудженого: 22.01.2020 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Миколаївка Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 20 травня 2020 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились на трамвайній зупинці біля кіоску, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Ковельська 40, де побачили раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_6 , під час розмови з яким у них виник злочинний умисел на злісне хуліганство. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вказаний вище час, знаходячись у зазначеному вище громадському місці у світлий час доби, діючи безпричинно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи суспільні відносини та громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими суспільством моральними засадами, усвідомлюючи, що вони знаходиться у громадському місці, стали гучно висловлюватись на адресу потерпілого ОСОБА_6 ненормативною лексикою, після чого наблизились до нього, де обвинувачений ОСОБА_8 схопив потерпілого руками за куртку та почав тягнути за будівлю зупинки громадського транспорту, однак ОСОБА_6 вирвався та побіг через дорогу на іншу сторону. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , гучно висловлюючись на адресу потерпілого ОСОБА_6 ненормативною лексикою, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, групою осіб, направились за потерпілим через дорогу та наблизились до нього, після чого обвинувачений ОСОБА_8 схопив потерпілого та потягнув його за будівлю зупинки громадського транспорту, де наніс йому кулаком правої руки один удар в область грудної клітини та один удар в обличчя, від яких він впав на землю. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи у групі з обвинуваченим ОСОБА_8 , безпричинно, із хуліганських мотивів, підійшов до лежачого на землі потерпілого ОСОБА_6 та наніс йому долонями рук не менше двох ударів в обличчя, після чого разом з обвинуваченим ОСОБА_8 з місця злочину зник.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою провину визнали повністю, у вчиненому щиро покаялись і пояснили суду, що дійсно, 20 травня 2020 року, близько 18 години, у громадському місці, на трамвайній зупинці по вул.Ковельська 40, між ними та потерпілим ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт, під час якого вони висловлювались на адресу потерпілого нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_8 схопив ОСОБА_6 та затягнув за будівлю зупинки. Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_6 удари в область грудної клітини та обличчя, від яких він впав на землю, після чого ОСОБА_7 підійшов до потерпілого та також наніс останньому два удари долонями по обличчю.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду підтвердив, що 20 травня 2020 року, близько 18 години, на зупинці громадського транспорту по вул.Ковельська 40, між ним та обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачені стали голосно висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_8 схопив його та почав тягнути за будівлю зупинки, однак він вирвався та намагався втекти через дорогу. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 наздогнав його, схопив та потягнув за будівлю зупинки, де наніс йому два удари у область грудної клітини та обличчя, від яких він впав на землю, після чого до нього підійшов ОСОБА_7 та також наніс два удари долонями по обличчю.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 20 травня 2020 року, близько 18 години, на зупинці громадського транспорту по вул.Ковельська 40, він побачив обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які голосно сварились з потерпілим ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_8 наніс останньому кілька ударів, поваливши його на землю.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили суду, що 20 травня 2020 року, близько 19 години, отримавши виклик про вчинення злочину, вони прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував потерпілий ОСОБА_6 . Після цього вони, разом з потерпілим, на службовому автомобілі почали пошук підозрюваних та біля одного з будинків по вул.Ковельській затримали обвинуваченого ОСОБА_7 , на якого вказав ОСОБА_6 .

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколами огляду місця події та фото-таблицями до нього (а.с.8-11, 96); протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.30-32, 33-34), згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 як осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками (а.с.36-37, 51-52), згідно з якими свідок ОСОБА_12 впізнав обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; протоколами перегляду відеозаписів з камер спостереження з фото-таблицями (а.с.53-55, 118, 119-121); протоколами проведення слідчих експериментів від 25 червня 2020 року (а.с.122-125, 126-129), під час яких обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказали на обставини вчиненого ними кримінального правопорушення; а також долученими до справи речовими доказами (а.с.39, 97), якими визнані пачка цигарок, компакт-диск з відеозаписами з камер спостереження та мобільний телефон.

Таким чином, допитавши обвинувачених, потерпілого та свідків, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим, суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинувачених:

- ОСОБА_8 раніше не судимий, має неповнолітню дитину, свою провину визнав повністю та у вчиненому щиро покаявся;

- ОСОБА_7 раніше засуджений, свою провину визнав повністю та у вчиненому щиро покаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , передбаченими ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а обвинуваченого ОСОБА_7 , крім того, рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, в період якого вчинив інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року.
На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 150 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та одинадцять місяців.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з 23 червня 2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_8 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та одинадцять місяців.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого строку покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Строк покарання ОСОБА_7 відраховувати з 20 травня 2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_7 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №1956 від 23 червня 2020 року в розмірі 75 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №1956 від 23 червня 2020 року в розмірі 75 гривень.

Речові докази по справі:

-пачку цигарок «LM-Red Label» та мобільний телефон «Prestigio Grece Q5 PSP5506 DUO, imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , які зберігаються в камері схову ВП №3 ДРУП (Новокодацького ВП ДВП) ГУНП у Дніпропетровській області знищити;

-компакт диск із відеозаписом з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1