Справа № 727/9113/21
Провадження № 1-кп/727/100/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_5

- потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2021 року за №0002055 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 , 03 серпня 2021 року, близько 23 год. 50 хв., тримаючи в руці пістолет призначений для відстрілу 4 мм патронами Флобера біля будинку 7А розташованого по вул. Ленківська в м. Чернівці зустрів ОСОБА_7 та маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, достовірно при цьому, знаючи, що жодних грошових зобов`язань між ним та ОСОБА_7 не існує, здійснив три постріли в область тулуба та кінцівки ОСОБА_7 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальної рани в середній третині лівої гомілки по внутрішній поверхні; вогнепальної рани в правій здухвинній ділянці на 2 см до середини гребеня клубової кістки; вогнепальної рани в проекції Х ребра по середній акселярній лінії на 4 см вище реберної дуги справа по середньо-ключичній лінії, з пошкодженням правої долі печінки по діафрагмальній поверхні та дефектом по внутрішній поверхні очеревини в цій же проекції, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; після чого, не реагуючи на стан потерпілого, висловив ОСОБА_7 незаконну вимогу про передачу в майбутньому грошових коштів у розмірі 300 грн., з місця вчинення злочину пішов до будинку АДРЕСА_2 та продовжуючи злочинні дії, вже наступного дня, 04 серпня 2021 року, близько 00 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , тримаючи в руці пістолет призначений для відстрілу 4 мм патронів Флобера, переслідуючи корисливий мотив, з умислом направленим на незаконне збагачення, чітко усвідомлюючи свої дії та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, постукав у двері будинку за адресою АДРЕСА_2 , у якому тимчасово проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому, достовірно знаючи про відсутність грошових зобов`язань з останніми, дочекався коли на стук у двері вийшов ОСОБА_6 та нічого не пояснюючи, здійснив один постріл в ногу останнього, висловивши при цьому йому вимогу про передачу в майбутньому грошових коштів та з місця вчинення злочину пішов.

У результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_6 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: рани на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

У наданих показах, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знає більше двох років, оскільки раніше просив ОСОБА_7 діставати йому наркотичні засоби. Зазначив в показаннях, що в серпні 2021 року він перерахував на картку МоноБанку ОСОБА_7 280 грн. за наркотичний засіб, який саме, пояснити не зміг та просив заховати в певному місці, де саме також пояснити не зміг.

В показах вказав, що 03.08.2021 року біля 11 ночі, а саме, після того, як він перевірив місце закладки, де мав знаходитися наркотичний засіб і його там не виявив, направився до будинку в АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , щоб поговорити з останніми на рахунок їх домовленостей. З собою він мав рюкзак у якому знаходився пістолет. На вулиці Ленківській біля будинку 7 він зустрів ОСОБА_11 в якого запитав, де його товар і сказав віддати гроші; почався між ними словесний конфлікт, в ході якого, він швидко дістав із рюкзака пістолет і вистрілив в область тулуба ОСОБА_12 ; після чого останній побіг за будинок де він проживає, він пішов в бік будинку АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_13 , який сказав що ніяких грошей не має і він той момент зняв на камеру свого мобільного телефону відео із зверненням до ОСОБА_14 , після чого, здійснив постріл в ногу ОСОБА_15 та пішов у хвіртку з подвір`я будинку.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, обвинувачений не визнав. Не визнав ОСОБА_8 і своєї вини у пред`явленому обвинуваченні за ч.3, ч.4 ст. 189 КК України; оспорюючи вказану кваліфікацію, просив перекваліфікувати його дії з ч.3, ч.4 ст. 189 КК України на ст. 124 КК України, вказуючи, що діяв в межах необхідної оборони, так як ОСОБА_15 шарпав його за рюкзак, а ОСОБА_16 намагався його вдарити, пояснив при цьому, що не хотів наносити такі важкі поранення потерпілим.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї провини, суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілих, всебічно оцінивши їх і дослідивши інші докази у сукупності, вважає, що провина обвинуваченого доведена повністю і підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні під присягою надав покази про те, що проживає з ОСОБА_17 по АДРЕСА_2 . З обвинуваченим ОСОБА_8 знайомий кілька років. З серпня 2021 року близько 23:50 год. перебував у сусідів що мешкають по АДРЕСА_3 та коли вийшов, побачив, що вулицею у його напрямку рухається ОСОБА_8 . Порівнявшись з останній, в ході розмови на підвищених тонах, ОСОБА_8 висловив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 300 грн. після чого здійснив постріли з пістолета в область його тулуба та ноги, з яких пішла кров, він вибравши момент коли ОСОБА_8 відволікся, втік за будинок де він мешкає та заховався в траві. Згодом, почав стукати у вікно кімнати, де спав ОСОБА_6 . Після цього сам викликав поліцію та швидку допомогу. Після приїзду швидкої допомоги, його було госпіталізовано. В подальшому він дізнався, що ОСОБА_8 стріляв також і у ОСОБА_6 від якого вимагав грошові кошти.

В показах зазначив, що ні у нього, ні в ОСОБА_6 , з ОСОБА_18 жодних боргових зобов`язань не було. В судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 під присягою у показаннях наданих суду зазначив, що проживає з ОСОБА_19 по АДРЕСА_2 . З обвинуваченим ОСОБА_8 знайомий кілька років. Третього серпня 2021 року близько 23.50 год. він спав вдома. Почув стук в двері відчинив їх та вийшов на сходи будинку. Перед дверима стояв ОСОБА_8 , який вимагав у нього повернути кошти, після чого одразу безпричинно здійснив постріл йому в ногу та усі свої дії знімав на відеозапис камерою свого телефону та повторно здійснив вимогу повернення якись грошей, які ніби то винен ОСОБА_7 . Згодом останнього побачив з пораненнями за будинком після чого, приїхала швидка допомога та працівники поліції.

Крім наведених вище доказів показів потерпілих, вина обвинуваченого доведена також і письмовими доказами кримінального провадження, зокрема, в томі 1):

- даними у витягу з кримінального провадження №0002055 (а. с. 1 -8; 146 - 149) та протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.08.2021р. від потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 15) та ОСОБА_6 (а.с. 154), а також рапортом слідчого , зареєстрованим в установленому законом порядку, про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 153);

- протоколом огляду місця події від 04.08.2021, що проводився за адресою АДРЕСА_2 , з якого чітко вбачається місце вчинення кримінальних правопорушень, а також предмети і речі, що були вилучені (а.с. 17,18 з фото таблицею а.с. 19 22);

- протоколом слідчого експерименту від 28.08.2021 року (а.с. 27- 30) проведеного за участі потерпілого ОСОБА_20 , яким з дослідженої безпосередньо в судовому засіданні відео фіксації, стверджується, події, що мали місце 03.08.2021 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 щодо вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що з переглянутого диску з відео фіксацією відтворення подій 03.08.2021 року, не вбачається нанесення будь яких ударів ОСОБА_8 з боку потерпілих, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 , отже доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що йому наносилися відповідно потерпілими удари, від яких він захищався спростовуються як дослідженим доказом, так і вищенаведеними показами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а також дослідженим висновком №758екс від 13.08.2021р., за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 (а.с. 34 35), за результатами якого в потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальної рани в середній третині лівої гомілки по внутрішній поверхні; вогнепальної рани в правій здухвинній ділянці на 2 см до середини гребеня клубової кістки; вогнепальної рани в проекції Х ребра по середній акселярній лінії на 4 см вище реберної дуги справа по середньо-ключичній лінії, з пошкодженням правої долі печінки по діафрагмальній поверхні та дефектом по внутрішній поверхні очеревини в цій же проекції, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

- протоколом добровільної видачі від 04.08.2021р., згідно якого ОСОБА_21 видала речі ОСОБА_7 (а.с. 36);

- висновком експерта № 1295 від 19.08.2021 року судової імунологічної експертизи, згідно якої кров від ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В; крові від ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютинінами анти А з супутнім антигеном Н. Плями на килимі в яких виявлено антигени В та Н, експертом не виключено її походження внаслідок змішування крові ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 39-42);

Аналогічне вбачається і з висновку експерта № 1296 від 19.08. 2021 року (а.с. 47 52), а саме в плямах бурого кольору на чоловічій футболці , чоловічих джинсових шортах, чоловічій кофті, парі чоловічіх кросівок знайдено кров людини та встановлено групу крові О з ізогемаглютинінами анти А і анти В, що не виключає належність ОСОБА_7

- протоколом огляду предметів від 25.08.2021 року (а.с. 43;52,54);

- протоколом добровільної видачі ОСОБА_22 кулі вилученої з тіла ОСОБА_7 (а.с. 58);

- висновком судово-балістичної експертизи від 12.08.2021 № СЕ 19/126-21/6233-БЛ (а.с. 63 66), згідно якої надана на дослідження куля являється складовою частиною (вистріляною кулею) 4мм патрона Флобер кільцевого запалення;

- протоколами слідчого експерименту від 28.08.2021 року та від 02.09. 2021 року (а.с. 71 74; 157 - 159) проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 , яким з дослідженої безпосередньо в судовому засіданні відео фіксації (а.с. 160), стверджується, події, що мали місце 04.08.2021 року о 00 год. 10 хвилин за участю обвинуваченого ОСОБА_8 щодо вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 ;

З переглянутої в залі суду відео фіксації відтворення подій, не вбачається нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_23 будь яких ударів, чим також спровуються доводи обвинуваченого про те, що стріляв в ОСОБА_6 захищаючись.

Не встановлено в судовому засіданні з досліджених доказів та відеофіксації, нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_8 будь - яких ударів.

- протокол огляду від 04.08.2021 року добровільно виданого ОСОБА_8 належного йому мобільного телефону марки Редмі9 (а.с. 76 80). В судовому засіданні мобільний телефон НОМЕР_1 , що визнаний в кримінальному провадженні речовим доказом (а.с. 81) був оглянутий та при огляді в ньому відсутні були дані про відправлення переказу на МоноБанк грошових коштів ОСОБА_7 , чим спростовуються доводи ОСОБА_8 про те, що він ОСОБА_7 відправляв 280 грн. за наркотичні засоби та за повернення яких в нього з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого він стріляв в останніх, а також і дослідженим протоколом огляду вказаного мобільного телефону та диску з відео файлами (а.с. 86), з яких відповідно, чітко видно фото ОСОБА_8 з пістолетом в руці, а також фото (а.с. 83) на якому зображений чоловік, з якого тече кров;

- протоколом огляду предметів (а.с. 117-118), з ДВД Р диском відеозаписами з боді камер працівників патрульної поліції, безпосередньо дослідженого в судовому засіданні;

- протоколом обшуку від 07.08.2021 року по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , за участі понятих, санкціонованого на підставі ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.08.2021 року (а. с. 125), із записами на ДВД Р диск (а.с. 131), в ході якого було вилучено коробку пластикову чорного кольору, упаковану в сейф пакет 2049247(а.с. 126 130);

- протоколом огляду предметів від 27.08.2021 року (а.с. 132) з фото таблицею (а.с. 133 135);

- висновком експерта №749екс від 12.08. 2021 року, за результатами проведеної судової медичної експертизи стосовно потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 163) згідно якої в останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я;

- висновком судової психіатричної експертизи № 462 від 17.08.2021 року проведеної відносно ОСОБА_8 (а.с. 196 197), за результатами якої останній на період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння ознак психічного захворювання не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до вказаного висновку, ОСОБА_8 повідомляв експерту, що прийшов поговорити з потерпілими, так як хотів «вибити» з них гроші, був вже підготовленим та стріляв оскільки потерпілий на нього йшов далі….(а.с. 197).

Усі дослідженні в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву щодо належності і допустимості, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 1 КПК України зазначає, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно ст.17 КПК України обов`язок доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом покладається на сторону обвинувачення. При цьому, згідно ст.22 ч.6 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

Також, не є спроможними доводи захисту щодо відсутності складу кримінального правопорушення у обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 та ч.3 ст. 189 КК України.

Так, об`єктивна сторона вимагання полягає у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно, або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. Отже, діяння може виявлятися лише в активній поведінці - в незаконній вимозі: чужого майна; права на чуже майно; вчинення будь-яких дій майнового характеру, на які винний не має права. Вимагання вважається закінченим з моменту пред`явлення вимог, пов`язаних з погрозою. Суб`єктивна сторона даного злочину тільки прямий умисел, корисливі мотив та мета.

Проаналізувавши обставини справи, належні та допустимі докази, надані сторонами та події, які сталися 03.08 та 04.08.2021 року суд вважає, що доказів на спростування доводів обвинуваченого ОСОБА_8 , що повернення 280 грн. переведених ОСОБА_7 не надано.

Також, є неспроможними посилання сторони захисту на відсутність належних доказів щодо наявності в діях ОСОБА_8 необхідної оборони.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони. Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому: оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно із ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення чи не перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, наявність чи відсутність обставин, передбачених ч.5 ст.36 КК України. Для виникнення стану необхідної оборони необхідна наявність реального посягання на охоронювані законом права та інтереси особи, яка захищається, або іншої особи (правова позиція ВС/ККС № 211/2852/16-к від 25.07.2018р. та правова позиція ВС від 10.04.2018р., справа 722/1981/16к).

Судом установлено, з безпосереднього досліджених доказів (наведених вище показів потерпілих, письмових доказів), що внаслідок вищевказаних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно потерпілим ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді вогнепальної рани в середній третині лівої гомілки по внутрішній поверхні; вогнепальної рани в правій здухвинній ділянці на 2 см до середини гребеня клубової кістки; вогнепальної рани в проекції X ребра по середній акселярній лінії на 4 см вище реберної дуги справа по середньо-ключичній лінії, з пошкодженням правої долі печінки по діафрагмальній поверхні та дефектом по внутрішній поверхні очеревини в цій же проекції, а ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: рани на передній - внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки. При дослідженні судових медичних експертиз відносно потерпілих не встановлено виявлення означених вище тілесних ушкоджень як таких, що б могли виникнути в результаті травмуючої дії рук, ніг, а є такими що виникли в результаті пострілів. Судом за сукупності досліджених доказів по справі, чітко встановлено і даного не заперечувалося обвинуваченим ОСОБА_8 , що останній на місце подій 03.08.2021 р. на вул. Ленківську, 5 м. Чернівці прийшов з рюкзаком, у якому знаходився пістолет призначений для відстрілу 4 мм патронів Флобера та після словесного конфлікту, з ОСОБА_7 через не повернення коштів, він дістав пістолет з рюкзака і здійснив постріли по тулубу потерпілого; постріл в ногу ОСОБА_6 був здійснених внаслідок того, що останній йшов до обвинуваченого.

При цьому, як пояснив ОСОБА_23 при дачі показів, він розумів, що стріляє в життєво важливий орган людини та про наслідки він на той час не думав. Також з показань ОСОБА_8 чітко вбачається, що пістолет в рюкзак він поклав попередньо йдучи до потерпілих і вказав, що саме йшов до потерпілих з пістолетом з`ясувати чому він не знайшов в обумовленому місці наркотичний засіб, за який перерахував кошти ОСОБА_7 через МоноБанк на картку. Тобто, дії ОСОБА_8 були спланованими, чіткими та усвідомлювали під собою прямий умисел, корисливий мотив та наслідки дій обвинуваченого.

Як відповідно в судовому засіданні пояснили потерпілий ОСОБА_7 в показах і при перехресному допиті, він ніяких ударів ОСОБА_8 не наносив; аналогічне в показах зазначив і потерпілий ОСОБА_6 . Тобто, спосіб вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень відносно потерпілих, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 та їх наслідки, свідчать про наявність в обвинуваченого умислу на заподіяння останнім тілесних ушкоджень та дане характеризується послідовністю дій обвинуваченого по відношенню до кожного з потерпілих.

Окрім цього, за висновками судової психіатричної експертизи вище дослідженої, ОСОБА_8 ознак хронічного психічного захворювання, станом на 03.08.2021 року, не виявляв; він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, суд ретельно перевіривши доводи клопотання сторони захисту про перебування в стані необхідної оборони обвинуваченого ОСОБА_8 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, вважає їх такими, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; судом не встановлено, що потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 чи будь які інші особи, вчиняли стосовно ОСОБА_8 дії, які мали реальну загрозу заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, від яких він міг оборонятися, маючи при цьому в руці пістолет; мотиви обвинуваченого, що він діяв при вчиненні злочину в межах необхідної оборони є уявними, не реальними та спростовуються вимогами закону та вище дослідженими доказами, показами потерпілих, та письмовими матеріалами справи та безпосередньо дослідженим речовими доказами відтворених при проведенні слідчих експериментів за участю як потерпілого ОСОБА_7 , так і потерпілого ОСОБА_6 обставин 03.08.та 04.08 2021 року оціненими, як послідовні та такі, що узгоджуються між собою, а позиція обвинуваченого спрямована на уникнення ним кримінального покарання. Стороною захисту докази в кримінальному провадженні і безпосередньо досліджені судом не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Зміни обвинувачення в суді заявлено не було та будь-яких інших клопотань від сторін також не заявлено.

Враховуючи принцип змагальності сторін, кожен учасник процесу самостійно обстоює свої правові позиції. У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК).

Отже, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту, судом створено в засіданні належні умови для реалізації стороною захисту своїх процесуальних прав на захист.

Отже, беручи до уваги наведені вище мотиви та оцінку аргументів сторони захисту, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.128 КК України.

Суд зазначає, що фактичне заперечення обвинуваченими власної провини у скоєному розцінюється судом як прагнення уникнути покарання за скоєні кримінальні правопорушення, оскільки провина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.4 ст. 189 КК України повністю підтверджується сукупністю наведених доказів, достовірність та допустимість яких не викликає у суду сумніву.

Суд вірно кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 189 КК України, як вимагання поєднане з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи. Дії ОСОБА_8 ч.4 ст. 189 КК України також знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду та суд кваліфікує його дії за даною нормою закону, як вимагання поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 18 та 19 своєї Постанови № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

За нормами ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 ст. 50 КК України).

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є тяжкими.

Суд, враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 згідно якого…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Викладене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 752/8309/16-к.

Суд, також враховує, що у правових позиціях (постанова від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.ст. 50 - 52 КК України, суд визнає те, що вину у пред`явленому йому обвинуваченні обвинувачений не визнав, не розкаявся у вчиненому, наявність в потерпілого ОСОБА_7 майнової і моральної шкоди. На час судового розгляду кримінального провадження з боку обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 не було здійснено відшкодування завданої шкоди.

Цивільного позову останнього, обвинувачений не визнав.

Суд не може визнати такою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, так як дана обставина означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття.

Судом обставин, які б пом`якшували (в силу вимог ст. 66 КК України) і відповідно обтяжували б (в силу вимог ст. 67 КК України) покарання обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

При цьому, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази у даному кримінальному провадженні, суд керується при призначенні покарання критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», у відповідності до якого таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук та Йонкало проти України»). Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, бере до уваги окрім наведеного, і його особу (а.с. 89-103), зокрема те, що ОСОБА_8 раніше (в силу вимог ст.89 КК України) значиться не судимий, має зареєстроване місце проживання, на утриманні якого перебуває троє неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку, як в лікаря-нарколога так і в лікаря-психіатра Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Судом враховується молодий вік обвинуваченого, а також суд бере до уваги і позицію відповідно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо призначення суворого покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції статей, передбачених КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідків, а також вищенаведеної, обраної лінії захисту обвинуваченим, його особу та думку потерпілих, вважає, що виправлення обвинуваченого є не можливе без його ізоляції від суспільства та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі та не вбачає підстав до застосування вимог ст. 69, 75 КК України.

04.08.2021 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України (а.с. 99), утримується під вартою в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор.

Відповідно до положень ст. 331, 177, 178, 183, 194 КПК України, з метою забезпечення виконання вироку, враховуючи застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався в ході судового розгляду, призначеного покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити щодо обвинувачених обраний запобіжний захід - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання, ОСОБА_8 відраховувати з 04.08.2021 року фактичного його затримання.

Суд, вважає за необхідне, відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені судові витрати на проведення судових експертиз.

Розмір витрат на залучення експертів складає: судово-балістична експертиза №СЕ-19/126-21/6233-БЛ вартістю 514 грн. 86 коп., що підтверджується довідкою (а.с. 62 т.1)

Після набрання чинності даного вироку, на думку суду, слід скасувати ухвалу від 06.08.2021 року слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці про накладення арешту на мобільний телефон НОМЕР_1 , належного обвинуваченому ОСОБА_8 (а.с. 142 т.1).

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілого ОСОБА_7 , викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

До початку розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_7 подав цивільний позов у якому просить стягнути з ОСОБА_8 на його користь 10000 грн. майнової та 10000 грн. моральної шкоди.

В установленому законом порядку, ОСОБА_8 , як відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, не погоджуючись з заявленими вимогами та відсутністю доказів щодо завданої майнової шкоди, просить відмовити в його задоволенні.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

Таким чином, при визначенні розміру відшкодування як майнової так і моральної (немайнової) шкоди, суд виходить із доведеності її заподіяння потерпілому внаслідок протиправних діянь з боку обвинуваченого, що виявились у немайнових втратах, спричинених заподіяною шкодою здоров`ю, тривалості часу та зусиль для відновлення нормальних функцій організму, що були порушенні внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та лікування в медичному закладі (проведенні операції).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, надані учасниками процесу, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною потерпілому та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових та майнових втрат, які поніс потерпілий ОСОБА_7 , а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_7 цивільний позов в частині заявлених вимог щодо відшкодування 10.000 грн. моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. В частині заявлених 10.000 грн. вимог відшкодування майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 слід також частково задовольнити заявлені позовні вимоги наданих потерпілим доказів відносно понесених витрат на придбання ліків та медичних препаратів, згідно наданих суду квитанцій на загальну суму 2376,91 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 4 ст. 189 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч.3 ст. 189 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.189 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 основне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією належного йому на праві власності майна, окрім житла.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 04.08.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РОНКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 514 грн. 86 коп. (а.с. 62 т.1).

Скасувати, після набрання чинності вироку суду, ухвалу від 06.08.2021 року слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці про накладення арешту на мобільний телефон НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 (а.с. 142 т.1) та визнаний поставою слідчого від 04.08.2021р. речовим доказом, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження - звернути в рахунок конфіскації майна ОСОБА_8 .

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РОНКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця за останнім відомими місцем проживання: АДРЕСА_2 ) 2376 грн. 91 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- за постановою слідчого від 25.08.2021 року (а.с. 44 т.1) картону коробку у якій знаходить килим з нашаруванням слідів бурого кольору знищити;

- за постановою слідчого від 25.08.2021 року (а.с. 53 т.1) паперовий конверт, в якому знаходиться футболка повернути власнику ОСОБА_7 ;

- за постановою слідчого від 25.08.2021 року (а.с. 55 т.1) паперовий конверт, в якому знаходяться джинсові шорти, кофта, кросівки (квитанція № 4132 (а.с. 56 т.10 повернути власнику ОСОБА_7 .

- за постановою слідчого від 04.08.2021 року (а.с. 87 т.1) ДВД Р диск - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- за постановою слідчого від 25.08.2021 року (а.с. 104 т.1) ліхтар чорного кольору повернути за належністю ОСОБА_8 ;

- за постановою слідчого від 12.08.2021 року (а.с. 119 т.1) ДВД Р диск - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- за постановою слідчого від 27.08.2021 року (а.с. 136 т.1) сейф пакет №2049247 в якому знаходиться пластмасова коробка знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 ти діб, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку ч. 3 ст. 349, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Копія вироку підлягає врученню, в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України прокурору, обвинуваченому.

В порядку, визначеному ч.7 ст. 376 КПК України копію вироку направити не пізніше наступного дня після його ухвалення потерпілій по справі.

Суддя ОСОБА_1