Справа № 635/8190/20
Провадження № 1-і/545/108/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

29.08.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У клопотанні прокурор зазначив, що наявні у даному випадку ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали і не змінилися. Щодо ОСОБА_6 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час судового розгляду, останній раз ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2022 року до 05.09.2022 року.

На теперішній час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

Зокрема існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Гр. ОСОБА_5 не має офіційного джерела заробітку, під час перебування на волі вживав психотропні речовини, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: на те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Спосіб життя ОСОБА_5 та, враховуючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дає підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, з метою уникнення покарання, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Крім того, на підставі ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого прокурор просить врахувати, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, в нього відсутні офіційні джерела доходу, вік та стан його здоров`я, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Прохав продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прохав обрати інший більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст.177 КПК України а тому прохала обрати відносно підзахисного домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають бойові дії.

Таким чином, кримінальне провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, передано для розгляду за підсудністю з Харківського районного суду Харківської області до Полтавського районного суду Полтавської області

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час досудового розслідування слідчим суддею стосовно гр. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався. Відповідно до ст. 615 КПК України стосовно гр. ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 12.05.2022 року. Строк тримання також продовжувався ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2022 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого гр. ОСОБА_5 закінчується 05.09.2022 року, однак судове провадження не закінчене і потребує значного часу для розгляду.

Так, з урахуванням особи гр. ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює та не має легальних джерел доходу, тому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що ризики продовження злочинної діяльності та переховування від суду не відпали і не змінилися на даний час.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, суду не надано, тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який не підлягає задоволенню.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого гр. ОСОБА_5 необхідно продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 331 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 02 вересня 2022 року до 31 жовтня 2022 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1