Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/149/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2022 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юнокомунарівськ Єнакіївського району Донецької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів, до 04 червня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , 02 квітня 2022 року, реалізуючи виниклий умисел на розбещення малолітніх дівчат - раніше знайомих йому малолітніх сусідок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 2010 року народження, - запропонував останнім допомогти йому по господарству за плату 500 гривень, на що вони погодились; після чого, ОСОБА_12 , в приміщенні своєї квартири, перебуваючи навпроти малолітніх вчинив дії сексуального характеру, задовольняючи протягом декількох хвилин свою статеву пристрасть.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити частково клопотання слідчого СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, у межах досудового розслідування, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя прийшов до переконання про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зокрема враховано: підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого, умисного злочину.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_9 , який просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Підозрюваний ОСОБА_8 не має і не мав наміру ухилятись від досудового розслідування, до затримання не намагався переховуватись або чинити незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Також, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, у даний час проживає із чоловіком доньки, до початку війни проживав із донькою, чоловіком доньки та двома онуками, підтримує зв`язок зі своєю матір`ю похилого віку; готовий сприяти досудовому розслідуванню.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката підозрюваного, підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, думку прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, як: заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протокол огляду місця події від 04.04.2022 року, протокол допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_10 від 05.04.2022 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2022 року, протокол допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 05.04.2022 року, протокол огляду від 05.04.2022 року, та інші.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; кримінальне правопорушення є умисним, інкриміноване вчиненням щодо малолітніх осіб.

Відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, не одружений, без утриманців, безробітний, не судимий, в цілому задовільно характеризований, має міцні соціальні зв`язки.
Однак, кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, направлене проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх потерпілих.

Серед потерпілих і свідків у кримінальному провадженні особи, які є сусідами підозрюваного, адреси яких добре відомі підозрюваному.

Наразі існує необхідність допиту свідків, потерпілих безпосередньо судом.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на малолітніх потерпілих та/або свідків, які є його односельцями і яких він добре знає, включаючи їх контакти телефонів та адреси, будучи обізнаним про методи і форми роботи правоохоронних органів, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обумовлений процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Наявність у підозрюваного задовільних характеристик, постійного місця проживання, тощо, уособлено не зменшує наявність виявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та, зважаючи на встановлені зазначені вище обставини, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вряд чи є стримуючим фактором для дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваним.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката підозрюваного ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування на строк 60 днів, до 04 червня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4