Справа № 357/6395/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0000593 від 06.03.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм на "Кло", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

04.03.2022 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «OPEL ASTRA 1.4 I» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на нерегульованому перехресті вул. Шевченка та вул. Садова від центру села в с. Бирюки Білоцерківського району Київської області, в напрямку до с. Клочки Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який йшов по правому краю проїзної частини дороги у попутному з ним напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав перелом лівої променевої кістки, переломи п`ястних кісток лівої кисті та перелом лівої малої гомілкової кістки, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки він примирився із обвинуваченим, останній відшкодував йому заподіяну шкоду і він не має до нього ї матеріальних та моральних претензій. Просив закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з їхнім примиренням. Повідомив, що це його добровільна позиція. Наслідки закриття із зазначених підстав йому зрозумлі. Надав суду відповідну заяву.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, він визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдані збитки, примирився з ним. Зазначив, що йому відомо, що це не реабілітуюча підстава та відомі наслідки закриття кримінального провадження з підстав примирення з потерпілим. Надав суду відповідну заяву.

Прокурор висловився про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, заяви потерпілого та обвинуваченого, заслухавши думки потерпілого, обвинуваченого, прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, крім іншого, закрити провадження у випадку встановлення підстав передбачених, зокрема, частиною другою статті 284 цього Кодексу;
Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим, відшкодувала збитки завдані нею, усунула заподіяну шкоду.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілого, який в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначив, що шкода йому відшкодована, претензій матеріального й морального характеру до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження.

Процесуальні витрати в сумі 1887,80 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, 314 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В :
Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 закрити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль «OPEL ASTRA 1.4 I» державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1887,80 грн.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1