Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/165/22
Провадження № 1-кп/499/28/22
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

06 жовтня 2022 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000495 внесеного до ЄРДР від 03.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу, обраному обвинуваченому, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає 10.10.2022 року, однак наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те що обвинувачений може переховуватися від слідства та суду з урахуванням його соціального положення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним, та тієї обставини, що він з місця злочину зник, також обвинувачений перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики вказані в клопотанні прокурора жодними доказами не підтверджені, зазначені в клопотанні обставини ґрунтуються на припущеннях, наразі свідки по справі допитані та просила обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, однак надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, знайшов підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Судом встановлено, що ризики, визначені у ухвалі Іванівського районного суду Одеської області від 11.08.2022 року про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу продовжують існувати, судовий розгляд справи по суті не проводився після 11.08.2022 року, оскільки судові засідання були відкладені за клопотаням та неявкою сторін, окрім цього допитані у судовому засіданні свідки підтвердили причетність обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначали, що після вчинення злочину обвинувачений погрожував їм, схиляв до співучасті, та беручи до уваги ту обставину, що захисник обвинуваченого вважала за необхідне, можливо, в подальшому допитати вказаних свідків після дослідження письмових доказів по справі, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із місця мешкання, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, суду. Враховуючи, що у обвинуваченого відсутнє постійне джерело доходів, дана обставина позбавить його засобів до існування, у зв`язку із чим, обвинувачений може переховуватися від правоохоронних органів та дана обставина може спонукати обвинуваченого до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження, найбільш доцільним буде продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, отже клопотання захисника обвинуваченого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

При цьому судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (К.-Р. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечепорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32 Series А, № 182).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Прітті проти Сполученного Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Враховуючи вищевказане, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176, 177, 178, 314-1, 315, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 05.12.2022 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_1