01.09.2022 Справа № 756/7164/22
Справа № 756/7164/22
Провадження№ 1-кс/756/1226/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 вересня 2022 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 України,
в с т а н о в и в:
01.09.2022 року прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 України.
У клопотанні прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, у яку увійшли ОСОБА_4 , приватний нотаріус ОСОБА_5 та інші особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, здійснили замах на незаконне заволодіння квартирою АДРЕСА_1 та з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Так, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 09.03.2022 року помер, у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження № 0000459 від 09.03.2022 року за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України (з додатковою відміткою природна смерть) та у зв`язку з тим, що у останнього не було родичів, вказана квартира, згідно ст. 1277 ЦК України та ст. 338 ЦПК України, мала бути визнана відумерлою спадщиною і перейти до територіальної громади міста Києва.

06.07.2022 року ОСОБА_4 заздалегідь залучивши підставних осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та заздалегіть підготувавши підроблені документи, згідно яких ОСОБА_7 ніби являється власником квартири АДРЕСА_1 , за попередньою змовою з приватним нотаріусом ОСОБА_5 , прибув до неї в офіс за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному офісі, приватний нотаріус ОСОБА_5 в порушення законодавства, з метою незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , не спілкуючись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надала вказівку помічниці надати останнім документи для підписання та після чого зареєструвала договір іпотеки, серія та номер: 232, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , де іпотекодавцем виступив ОСОБА_7 , а іпотекодержателем ОСОБА_8 . Згідно вказаного договору строк виконання основного зобов`язання встановлено 06.08.2022 рік, за розміром основного зобов`язання 600 000 грн.

Причетність ОСОБА_4 до організації вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 , який в своїх показаннях повідомив про те, що особа на ім`я ОСОБА_9 запропонував йому стати підставною особою при перереєстрації квартири АДРЕСА_1 за грошову нагороду, на що він погодився та в подальшому в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_5 було підписано всі необхідні для цього документи. При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , який організував процес заволодіння квартирою.
Також під час допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 останні підтвердили, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживав ОСОБА_6 , який був власником вказаної квартири та не мав родичів. Після смерті останнього у квартиру померлого приїхали підозрілі люди та почали робити ремонт.

Листом КП КМР «КМБТІ» від 09.08.2022 року повідомлено про те, що згідно з даними реєстрових книг КП КМР «КМБТІ» квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 22.12.2004 року.

Постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві винесено постанову про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу, а саме об`єкту нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3
З огляду на викладене та з метою збереження речового доказу, прокурор просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження.
Прокурор в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, у якій просив судове засідання проводити за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 21.05.2020, 03.11.2020, 24.03.2021, 15.10.2021 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, 10.09.2020 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, 26.10.2020 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України (кримінальне провадження № 0003227).
З копій матеріалів кримінального провадження, які додані до клопотання, вбачається, що об`єкт житлової нерухомості, що за адресою АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи, що клопотання містить достатні дані щодо необхідності накладення арешту, оскільки існують реальні підстави вважати, що нерухоме майно, на яке прокурор просить накласти арешт є предметом злочину, може бути відчужено на користь третіх осіб, вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 України задовольнити.
Накласти арешт на наступне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків: НОМЕР_1 ) шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя