Дата документу 30.08.2022
Справа № 334/3208/22
Провадження № 1-кп/334/579/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.07.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, покарання відбув повністю,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у не встановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу придбав контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме нунчаку, яка виготовлена саморобним способом, яку у подальшому почав незаконно носити при собі без передбаченого законом дозволу.
28 червня 2022 року ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи порушувати встановлений законом порядок носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, незаконно носив при собі контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме нунчаку, яка виготовлена саморобним способом, та яка була вилучена у останнього працівниками поліції під час проведення огляду.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
29 липня 2022 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.
За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин.
Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працевлаштований, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, а також наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме, щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили покарання передбачене санкцією ч.2 ст. 263 КК України, у вигляді 140 годин громадських робіт.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених досудовим розслідуванням обставин визнає повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоду завдано суспільним інтересам.
Дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Обвинувачений погодився із запропонованим видом та мірою покарання.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено положення ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснена йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким слід затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, та яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2022 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001066 від 28.06.2022.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 140 (сто сорок) годин.
Речові докази: нунчаку, упаковану до спец пакету №1504910, який переданий на відповідальне зберігання до відділу зберігання зброї Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1