ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/5726/19 (пр. № 1-кп/201/459/2022), відомості про яке 26 квітня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Черніговка, Приморського району, Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 31 жовтня 2011 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі; 13 березня 2012 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, 10 вересня 2014 року звільнений по відбуттю строку покарання; 08 травня 2019 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді шести місяців арешту, 25 жовтня 2019 року звільнений по відбуттю строку покарання; 26 жовтня 2021 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року приблизно о 12.30 годині, ОСОБА_5 , знаходячись на четвертому поверсі приміщення платної поліклініки КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», яка розташована за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна 14, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, побачив відчинені двері кабінету «маш. бюро» та зайшов у середину вказаного кабінету. Знаходячись в приміщенні кабінету «маш. бюро», ОСОБА_5 побачив на столі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4А, рожевого кольору, imei 1 : НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 », який належить потерпілій ОСОБА_6 , визначив його як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 відійшла від стола, на якому залишила власний мобільний телефон, шляхом вільного доступу, взяв зі столу мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4А, рожевого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 », вартістю якого складає 1 677,00 гривень.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак його дії були помічені потерпілою ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його злочинні дії стали викритими і вони перестали бути таємними для оточуючих, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4А, рожевого кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 » почав рухатись по сходам в напрямку виходу з приміщення платної поліклініки. Так, ОСОБА_5 , незважаючи на вимогу потерпілої ОСОБА_6 зупинитись та віддати викрадене майно, розуміючи те, що діє відкрито, продовжуючи свої злочинні дії, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тримаючи при собі викрадене майно, та в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, дії ОСОБА_5 виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладеного у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретним його обставинам і наслідкам, зокрема, характеру і способу заволодіння чужим майном, його розміру, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, зазначені дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з його реальним відбуттям, при цьому, таке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , 26 жовтня 2021 року був засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК Українидо покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком три роки,при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, враховуючи постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 23 вересня 2019 року № 199/1496/17, (провадження № 51-2631 кмо19), суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 , остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні судом також прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання з випробуванням.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 26 жовтня 2021 року у виді чотирьох років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Речові докази мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4А, рожевого кольору, imei 1 : НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 », дві банківські картки, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю власнику; мобільний телефон марки «Samsung SM:J120H/DS» imei 1: НОМЕР_3 imei 2: НОМЕР_4 з сім-картою на номер НОМЕР_5 , мобільний телефон марки « nokia RM-1187» imei 1: НОМЕР_6 imei 2: НОМЕР_7 ; картка ace&bace № 522524859F; сім-карта Beeline № НОМЕР_8 ; картка пам`яті micro SD 8 GB; картка пам`яті micro SD 2 GB, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (Соборне ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) - повернути за належністю власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314,00 (триста чотирнадцять) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1