В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2021 року за № 0002438 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

05.01.2010 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки;

28.02.2011 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.1 ст.15 ч.3 ст.185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

21.07.2015 Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі;

17.02.2017 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 393, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;

17.05.2017 Олександрівським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 28.02.2020 року звільненого з місць позбавлення волі

26.11.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 07 вересня 2021 року близько 09:00 год., перебуваючи поблизу будинку, АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , повторно, діючи умисно з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власниці, користувачів та тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, зайшов на територію двору вищевказаного домоволодіння, де шляхом віджиму рами металопластикового вікна проник в середину будинку, звідки повторно, таємно викрав: пилосмок Rainberg Rb 655 2500 W вартістю 1383,50 грн ( тисяча триста вісімдесят три гривні 50 копійок), м`ясорубку Rainberg Rb- 671 вартістю 876,20 грн ( вісімсот сімдесят шість гривень 20 копійок), та мультиварку Rainberg Rb- 801 вартістю 710,25 грн (сімсот десять гривень 25 копійок), що належать ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2969, 95 грн (дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 95 копійок).

Крім цього, 07 жовтня 2021 року близько 13:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_8 , повторно, діючи умисно з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власниці, користувачів та тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, зайшов на територію двору вищевказаного домоволодіння, де шляхом віджиму рами металопластикового вікна проник в середину будинку, звідки повторно, таємно викрав зварювальне обладнання «Електромаш иса 280» вартістю 2550,00 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) належного потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2550, 00 грн ( дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім цього, 14 жовтня 2021 року близько 10:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_10 , повторно, діючи умисно з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власниці, користувачів та тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, зайшов на територію двору вищевказаного домоволодіння, де використавши драбину, яку знайшов поряд з будинком, схиливши її на стіну, піднявся до вікна будинку, яке розташоване на 2 поверсі та шляхом розбиття скла проник до будинку, звідки таємно, повторно викрав, газонокосилку «AL-KO Classic 3.22 SE» вартістю 2735, 24 грн ( дві тисячі сімсот тридцять п`ять гривень 24 копійки) та газонокосилку «AL-KO Classic 3.22 SE» вартістю 3581, 01 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня 01 копійка), належних потерпілому ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 6316, 25 грн ( шість тисяч триста шістнадцять гривні 25 копійок).

Крім цього, 15 жовтня 2021 року близько 13:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , повторно, діючи умисно з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власників, користувачів та тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, потрапив на територію двору вищевказаного домоволодіння, де за допомогою насаджень винограду потрапив на балкон другого поверху будинку, де, відчинивши люк, проник до будинку, звідки таємно, повторно викрав індукційну плиту HausMark Ic YLDCO6 3500 Вт вартістю 1766, 67 грн (одна тисяча сімсот шістдесят шість гривень 67 копійок), електрообігрівач марки Domotek Hs 5902 вартістю 309,02 грн ( триста дев`ять гривень 02 коп.) та електрочайник Braun Multiquick 5 WK 500 вартістю 754,20 грн (сімсот п`ятдесят чотири гривні 20 коп.) належних потерпілому ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2829, 69 грн (дві тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень 69 коп.).

Крім цього, 22 листопада 2021 року близько 13:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_14 , повторно, діючи умисно з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власниці та тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, зайшов на територію двору вищевказаного домоволодіння, де шляхом віджиму рами металопластикового вікна проник в середину будинку, звідки таємно, повторно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн ( чотири тисячі гривень), що належать ОСОБА_14 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 4000 гривні (чотири тисячі гривні).

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, відповідно до яких підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень (5 епізодів) в період з 07.09.2021 по 22.11.2021 року, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальному акті, заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, в тому числі щодо речових доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема витяг з ЄРДР за № 0002438 від 09.10.2021, з якого вбачається факт реєстрації вищевказаних кримінальних правопорушень, вимогу про попередні судимості ОСОБА_4 № 35992 від 01.11.2021, довідку про звільнення ОСОБА_4 серії МИК № 015688 від 28.02.2020, довідку КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 02.11.2021 № 1763, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 05.11.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1330 від 08.11.2021, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1489 від 29.11.2021, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 09.11.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1364 від 09.11.2021, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.10.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1286 від 03.11.2021, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021, постанову про визнання речовим доказом від 25.11.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1480 від 26.11.2021, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1488 від 29.11.2021, постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.10.2021, квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 1409 від 17.11.2021, довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2021.

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано документи, які свідчать, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, непрацюючий, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, зокрема, востаннє 26.11.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом, у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникнення у житло.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченого з наступних підстав.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18). Під час судового розгляду, суд не переконався у відвертості обвинуваченого щодо щирого каяття, попри його вислови щодо визнання ним негативних наслідків злочину для потерпілого та бажанні виправити наслідки вчиненого, проаналізувавши довідку про судимість останнього, а саме періодичність та систематичність вчинення корисливих умисних злочинів, суд вважає таку його позицію, як своєрідний спосіб обвинуваченого пом`якшити власне покарання, крім того обвинуваченим шкоду, завдану потерпілим, не відшкодовано. Разом з тим, ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в результаті судового розгляду визнав, але не висловив жаль з приводу учиненого ним та щиро не покаявся.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не встановив.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суворо не карати, максимально пом`якшити покарання, оскільки обвинувачений зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, має бажання виправитись та в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 надали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладалися на розсуд суду.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній систематично, починаючи з 2010 року вчиняє кримінальні умисні корисливі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі 28.02.2020 року, не припинив свою протиправну поведінку, продовжив вчиняти злочини, знову був засуджений за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та ще раз підтверджує його схильність до незаконної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, їх періодичність та систематичність, особу винного, його молодий вік, ставлення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, спосіб життя, позицію потерпілих, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього, встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі.

Кримінальні правопорушення, які вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 , та які є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2021, тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_12 , він же цивільний позивач, пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4323 гривні 86 копійок та моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

Прокурор підтримав цивільній позов потерпілого в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний відповідач, позовні вимоги визнав повністю.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 .

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважає, що правові підстави для задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 відсутні, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим, ч.1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Частиною 2 ст.77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України).

Потерпілий ОСОБА_12 просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду у сумі 4 323 гривні 86 копійок та моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

При цьому, матеріали провадження не містять будь-яких належних та допустимих доказів понесення ним матеріальних збитків та моральної шкоди саме на вказані суми (чеків, квитанцій, прибуткових касових ордерів, балансової вартості або ін.).

У судове засідання потерпілий ОСОБА_12 не з`явився, а тому суд був позбавлений можливості перевірити вказаний факт шляхом його допиту, як цивільного позивача.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що цивільним позивачем ОСОБА_12 не доведено факт спричинення ОСОБА_4 матеріальних збитків та моральної шкоди саме на заявлені суми, а отже позов задоволенню не підлягає.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз у розмірі 686,48 грн, 1372,96 грн, 858,10 грн, 1201,34 грн, 1029,72 грн документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.185 КК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі частини 4 статті 70 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26.11.2021 року.
У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за: проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/56597-Д від 24.11.2021) у розмірі 1029,72 грн (одна тисяча двадцять дев`ять гривень сімдесят дві копійки), проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/56634-Д від 22.11.2021) у розмірі 1201,34 грн (одна тисяча двісті одна гривня тридцять чотири копійки); проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/52962-ТР від 03.11.2021) у розмірі 858,10 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок); проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/50346-ТР від 23.10.2021) у розмірі 1372,96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок), проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/50377-ТР від 20.10.2021) у розмірі 686,48 грн (шістсот вісімдесят вісім гривень сорок вісім копійок), а всього 5 148,60 грн (п`ять тисяч стосорок вісім гривень шістдесят копійок) на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні №0002438:
-навісний замок з двома ключами, які запаковані до спеціального пакету № 0010158 та слід структури матеріалу, що поміщений до паперового конверту, які визнані речовими доказами постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 05.11.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1330 від 08.11.2021 знищити;
-сліди папілярних ліній, що містяться на аркуші паперу, які запаковано до спеціального експертного пакету № 5348338 та дактилокарту ОСОБА_4 , що поміщена до паперового конверту, які визнані речовими доказами постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1489 від 29.11.2021 знищити;
-сліди папілярних ліній, що містяться на аркуші паперу, які запаковано до спеціального експертного пакету № 5349775 та дактилокарту ОСОБА_4 , що поміщена до спеціального експертного пакету № 5349776, які визнані речовими доказами постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1488 від 29.11.2021 знищити;
-сліди структури матеріалу, запаковані до спеціального пакету № 0017208, які визнані речовими доказами постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 09.11.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1364 від 09.11.2021 знищити;
-пластикову кришку з банки, що поміщена до паперового конверту, визнану речовим доказом постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.10.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1409 від 17.11.2021 знищити;
-гумову рукавицю, яку поміщено до паперового конверту з відповідними написами, яку визнано речовим доказом постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.10.2021 та передану на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1286 від 03.11.2021 знищити;
-відеозапис від 22.11.2021 під назвою: NVR_ch11_main_2405_2516; NVR_ch11_main_4655_4800; NVR_ch11_main_4950_0003; NVR_ch11_main_0003_0912; NVR_ch11_main_1354_0004;
NVR_ch11_main_0004_0422, що знаходиться на оптичному DVD-R диску білого кольору, об`ємом 4.7 Gb, округлої форми діаметром 11 см, марки «Artex» 120 min, 16x, з серійним номером: PSP 33IWG21065556, який визнано речовим доказом постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.11.2021 та приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
-куртку чорного кольору марки «Mckenzie» в кількості 1 шт., чоботи коричневого кольору на шнурівці без маркування в кількості 1 пара, кепку чорного кольору та сумку чорного кольору з написом Sport, які визнано речовими доказами постановою про визнання речовим доказом від 25.11.2021 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, квитанція про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження, № 1480 від 26.11.2021 повернути власнику ОСОБА_4 .
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_16