У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

10.03.2022 Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді суду присяжних ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000012 від 06 травня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000012 від 06.05.2019, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
14.01.2022 ухвалою суду присяжних обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.03.2022, включно, із залишенням визначеної застави.
04.03.2022 прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави 681 000 грн., оскільки не зменшилися і продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_4 мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні одного з особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання більше 10 років або довічне позбавлення волі, за місцем реєстрації не проживає, останнє місце проживання за адресою де вчинив кримінальне правопорушення, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та вчиняв кримінально каране діяння відносно потерпілої ОСОБА_7 .
Вказане свідчить, що вищенаведене може спонукати обвинуваченого покинути місце проживання та переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики були враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до теперішнього часу не зменшилися. На наявність вказаних ризиків вказують характер і спосіб вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується. Враховуючи зазначене прокурор вказує на неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування інших запобіжних заходів.
Вказане клопотання в судовому засіданні підтримане прокурором в повному обсязі.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_5 заперечив клопотанню прокурора, просив застосувати домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.4 ст.199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.
Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави, та який спливає 14.03.2022. До цієї дати розгляд кримінального провадження не завершено, відтак суду належить розглянути питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого.
При вирішенні клопотання суд враховує відомості про особу обвинуваченого: ОСОБА_4 , не одружений, до затримання не працював, має зареєстроване місце проживання за яким не проживав, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.
ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту, висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.162 КК України.
Санкцією п.1 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.
Санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.(частина 5 статті 9 КПК).
Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.
Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
З урахуванням викладеного слід погодитись з висновком про наявність заявлених прокурором ризиків. Так, указані ризики, як реальні, оцінюються в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).
Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що, у цій ситуації, тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики на даний час є реальними та не зменшились.
Враховуючи, що судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не закінчено, докази не досліджені, а обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час утримується під вартою, суд вважає можливим залишити визначену попередньо заставу.
Керуючись статтями 177, 183, 194, 331, 371-372 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Старий Милятин, Буського району Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 на шістдесят днів, тобто до 06 травня 2022 року включно.
Одночасно залишити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах трьохсот розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 681 000 грн., у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в даній ухвалі протягом строку її дії.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматись від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні.
У разі внесення застави термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 06 травня 2022 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на спеціальний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця попереднього ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити невідкладно прокурора та суд.
З моменту внесення застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Термін дії ухвали встановити до 06 травня 2022 року включно.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику «Львівський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст ухвали проголошено 10.03.2022.
Головуючий суддя: ОСОБА_1