Справа № 204/4158/20
Провадження № 1-кп/204/636/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро кримінальне провадження № 0001015 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої не повну середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні нікого не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-25 березня 2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки;
-05 жовтня 2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбутий строк покарання два місяці за вироком від 25 березня 2009 року до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки три місяці;
-30 листопада 2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
-27 листопада 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком один рік шість місяців;
-18 лютого 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75, п. 1 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, звільнено з іспитовим строком три роки;
-21 травня 2020 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 лютого 2020 року, та призначено остаточне покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що 18 червня 2020 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 23 години 30 хвилин, знаходячись на лавці, що розташована на алеї в сквері імені М.К. Янгеля, неподалік будинку АДРЕСА_2 , де спілкувалась із малознайомою потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знаходячись в тому ж місці, в той же час, ОСОБА_6 побачила у жіночій сумочці, яка належить потерпілій мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель REDMI NOTE 9S AURORA BLUE 4 GBRAM 64 GB ROM, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , що належить останній, після чого у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне таємне, повторне, викрадення чужого майна, яке ОСОБА_6 визначила, як об`єкт свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись у вищевказаний час у вищевказаному місці, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву та особистої зацікавленості, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу заволоділа майном, що належить ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном марки «ХІАОМІ» модель REDMI NOTE 9S AURORA BLUE 4 GBRAM 64 GB ROM, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року, станом на 18 червня 2020 року з урахуванням зносу складає 5195,10 гривень та банківськими картками потерпілої, різних банківських установ, а саме двома картками ВАТ АО «Ощадбанк» та однією карткою ПрАТ «ПриватБанк», які зі слів потерпілої не становлять для неї матеріальної цінності. Та всього завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 5195, 10 гривень.
Далі, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка), вчиненого повторно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 надала суду покази про те, що вона не визнає себе винуватою у вчиненні даного кримінального правопорушення. Вона не пам`ятає якого числа це було. Раніше вона була у відносинах зі свідком ОСОБА_8 . Коли це все трапилося, вона на той день вже не зустрічалася з ним. Вона приїхала лише забрати речі. Коли вона йшла з ОСОБА_8 по парку, назву якого вона не пам`ятає, його позвав ОСОБА_9 , запропонував випити, він їй сказав: «Давай посидимо». Він її потім хотів провести на маршрутку. Всі сиділи на одній лавочці. І всі вживали алкоголь біля однієї лавки. Вона з Калібердою на лавочці, хлопці біля них. Калібедра знаходилася від неї на відстані витягнутої руки. Сумка стояла поміж ними, ближче до потерпілої. Вона не звертала увагу, чи була сумка відчинена. Разів 5 вони випили, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відлучилися, а співмешканець потерпілої стояв біля них. Потерпіла діставала телефон та дивилася на час. Потім підійшли ОСОБА_8 з ОСОБА_9 та вони допили останню горілку. Потім ОСОБА_10 запросила поїхати зняти гроші. Вона викликала таксі, вони поїхали в найближчий банкомат. Коли вона зняла кошти, вони повернулися назад, телефон був при ній. Вона віддала кошти своєму співмешканцю, щоб він купив алкоголь. Це було до другої випитої пляшки. Телефон Сидорова не бачила, ОСОБА_10 його не діставала. Коли її співмешканець повернувся, вони почали продовжувати вживати алкогольні напої. В цей час потерпіла відходила по нужді двічі. Сидорова не бачила куди саме вона пішла. Вона бачила лише напрямок, куди вона йшла. Сидорова була на лавочці з усіма. Після того, як ОСОБА_10 повернулася з туалету другого разу, тоді Сидорова пішла до туалету. На лавочці залишалися всі. Коли вона йшла до туалету, потерпіла вже почала кричати, що в неї пропав телефон, що Сидорова його вкрала. Вона відходила до туалету на 3 метри. Вона сказала, що не брала телефон, потерпіла почала протягувати руки, лізти до сумки. Сидорова вивернула всю сумку, її оглянули та дали можливість піти. Хлопці всі були поруч в цей час, коли вона вивертала сумку. Потім хлопці пішли шукати. ОСОБА_8 та її співмешканець шукали телефон. Проценко пішов, сказав, йому не потрібні ці проблеми. Її співмешканець сказав, давайте шукати всі разом. Почали набирати телефон. Потерпіла сказала, що його вкрала Сидорова. Коли її обшукували, ОСОБА_8 почав обурюватися, зупиняв потерпілу, притримав її, щоб вона не лізла до неї. Вона добровільно вивернула сумку двічі. При ній ніхто не викликав співробітників поліції, навіть не намагалися. ЇЇ речі переглядала лише потерпіла. Коли вона вдруге вивернула сумку, чоловіки не поверталися, вони шукали телефон. Потерпіла знову вказувала, що вона вкрала її телефон та вона вдруге вивернула сумку. У неї сумка була маленька. Вона дістала сумку, вивернула речі на лавку. Потерпіла була впевнена, що вона викрала її телефон та попросила вдруге вивернути сумку. Коли вона йшли по вулиці, він зустрів своїх знайомих, їм запропонували випити. Потерпіла відходила двічі в туалет, і вона також. Потім вони сказали, що ОСОБА_11 викрала телефон. Вони обшукали її речі, але нічого не знайшли. Після чого відпустили її, і вона пішла сама. Потерпіла була в стані сильного алкогольного сп`яніння, казала непристойні речі. Вона бачила телефон у потерпілої та її чоловіка. Вона не брала її телефон, в неї був свій. Вони разом випили 1 л горілки, а до того ті вже були в стані сп`яніння. Освітлення було нормальне. Світили ліхтарі. Подія відбувалася з 11 до 12 ночі, Сидорова показала їм сумку, вони в неї нічого не знайшли. Свідок ОСОБА_8 з її телефону намагався набрати потерпілу, а також співмешканець потерпілої. ЇЇ співмешканець говорив, що спочатку йшли гудки, а потім вже телефон був поза зоною. Коли ОСОБА_8 набирав, то телефон був відключений. ОСОБА_8 та співмешканець ОСОБА_10 набирали одночасно телефон. Телефон шукав в палісаднику співмешканець ОСОБА_10 . Вони з ОСОБА_8 світили ліхтарем. Вона не дивилася на час, скільки вони шукали телефон. Там велика територія, їм було б недостатньо часу обшукати весь палісадник. Каліберда показала від лавочки приблизно, куди вона ходила в туалет. Потерпіла не шукала телефон, вона дивилася за речами Сидорової на лавочці. Каліберда говорила, що пішла до туалету. Сидорова чекала поки ОСОБА_8 з ОСОБА_9 повернуться з сусідньої лавочки. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відлучалися вживати наркотичні засоби. Коли вони повернулися, були адекватні. Каліберда діставала телефон, дивилася на час. Сидорова не тримала її телефон в руках. Каліберда відлучалася до туалету 2 рази, сумка весь цей час була на лавочці. Потерпіла точно була одягнена в штани, інший одяг не пам`ятає. Наступного дня вона дізналася, що в ОСОБА_8 з`явилися гроші, та він їй признався, що знайшов телефон в палісаднику. Після цих подій вона з ОСОБА_10 не зустрічалася. Телефон вона не крала.
Так, за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні були безпосередньо допитані потерпіла та свідки обвинувачення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання про те, що 18 червня 2020 року, ввечері вона разом зі своїми друзями йшла через сквер, були не в тверезому стані, коли йшли, то зустріли обвинувачену з товаришем, присіли поговорити. У потерпілої був новий телефон, який вона придбала два дні тому. Хлопці відійшли поговорити, один пішов за цигарками, а вона попросилась відійти до туалету, сумку залишила на тому місці, де вони сиділи, і коли повернулась, через деякий час виявила, що в неї немає телефону. Обвинувачена сказала, що вона його не брала, а брати його було більше нікому. Було двоє друзів, ОСОБА_12 - це її цивільний чоловік та його товариш по школі ОСОБА_13 . Вони зустріли обвинувачену та з нею був ОСОБА_14 . Вони всі знали один одного, оскільки були з одного району. Обвинувачену ні вона, ні її знайомі не знали. Після зустрічі з обвинуваченою вони сіли на лавку в сквері навпроти пам`ятника Янгеля на АДРЕСА_2 . Вона з обвинуваченою сиділи на лавці вдвох. Хлопці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стояли в стороні, а ОСОБА_15 пішов до кіоску. Вона не звертала увагу на відстань між їхніми супутниками. З Сидоровою спілкувалась близько 30 хвилин. В присутності обвинуваченої, перед тим, як вона пішла до туалету, вона подивилась на час в телефоні, там було 23:15-23:20, та поклала телефон на місце. Чи була сумка зачиненою, чи ні, вона не звертала увагу. Вона від лавки відійшла близько 30 метрів. Біля лавки нікого з її компанії не було. Коли відходила, то була впевнена, що телефон був. Телефон був у сумочці увімкнений, а потім його вимкнули. Вони продовжували спілкуватись хвилин 15, а потім вона помітила, що в неї відсутній телефон. Далі вона попросила обвинувачену його повернути, однак та відповіла, що в неї його не має. Вона відразу почала телефонувати на телефон в присутності обвинуваченої, однак телефон був вимкнений. Коли вона повернулася з туалету, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стояли в стороні. Вони не були біля ОСОБА_11 . Вона не бачила прохожих. Не бачила, щоб біля лавки хтось проходив. Хвилин 10 пройшло з моменту, коли вона повернулась до лавки, а хвилин 3-4 з того моменту, як вона виявила зникнення телефону. Вона подумала, що ОСОБА_11 заволоділа її телефоном, оскільки там більше нікого не було. Коли вона повернулася з туалету, сумка знаходилась в тому ж місці. Обвинувачена сиділа біля сумки. Вона могла дотягнутися до сумки рукою. Вона не могла покласти телефон до кишені, оскільки він був великий. Вона не пам`ятає в чому була одягнена. Коли вона пішла до туалету, то спитала обвинувачену чи почекає вона, вона сказала, що почекає. До туалету ходила один раз. На вулиці вже було темно, приблизно 23:15-23:20 годин було. Сидорова ходила до туалету, але коли саме вона не пам`ятає. Вона вживала спиртні напої. До зустрічі з ОСОБА_11 вжили по 100 г. горілки. Після зустрічі більше не випивали. Картки також знаходились в сумочці та зникли. Вона не може сказати чи знаходилась обвинувачена в наркотичному чи алкогольному стані. Здається, вона була адекватною. При ній Сидорова не вживала алкогольні напої. До поліції звернулись, коли обвинувачена з ОСОБА_16 пішли. Навколо лавочки все оглянули, їй в цьому допомагали товариші. Якщо б телефон випав із сумки, то вони б його знайшли. Конфлікту не було, вона просила обвинувачену повернути телефон, однак вона сказала, що його не брала. Її товариш говорив, що вона цього зробити не могла. Коли приїхали патрульні, вона їм повідомила, що зник телефон і вказала кого підозрює. Вона просила у обвинуваченої віддати телефон, наміру обшуку ОСОБА_11 у неї не було. З Сидоровою вона не була раніше знайомою, про неї нічого не знала. Її супутником була людина з кримінальним минулим. СОГ не виїжджала на місце. Біля лавочки втрьох оглянули. Вона, її цивільний чоловік та ОСОБА_9 . Телефон у сумці лежав в боковій кишені, також в телефонному чохлі лежали картки: кредитка та зарплатна картка. Чохол був матовим, картки можна було відчути на дотик. На картках були невеликі кошти. Картки вона заблокувала вранці. Ніхто не намагався зняти грошові кошти. Телефон не знайшли. Наступного дня їй зателефонував слідчий. Коробку з - під телефону відвезла слідчому. Було викрадено гаманець, в якому було 3000 грн. Картки лежали в гаманці, гаманець був в сумці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав суду показання про те, що обвинувачена його знайома. Це було рік тому. Він та обвинувачена йшли до гостей, вже темніло. Вони зустріли своїх знайомих, які випивали на лавці, ті їх зупинили та запропонували випити разом, однак він з обвинуваченою повідомили, що не п`ють, але сказали, що посидять з ними. Чоловік потерпілої запропонував відійти в сторону, щоб дівчата самі спілкувалась, а хлопці самі. Потерпіла з обвинуваченою відходили декілька разів. Одного разу обвинувачена та потерпіла відходили вдвох, а одного разу потерпіла відходила сама. Потім почався галас, він запитав що трапилось, потерпіла сказала що в неї пропав телефон, він запитав у обвинуваченої чи брала вона телефон, та відповіла що не брала. Вони шукали телефон, однак не знайшли. З ним спілкувався чоловік потерпілої та ще один знайомий. Обвинувачена сиділа з потерпілою. Потім потерпіла з обвинуваченою відходили до магазину за випивкою. Обвинувачена сиділа разом з потерпілою, вони тільки один раз виходили. Він з обвинуваченою не випивали. Сумка потерпілої стояла на лавці. Коли потерпіла з обвинуваченою підходили до них, то сумка потерпілої стояла на лавці. Потерпіла підходила до нього і говорила що обвинувачена в неї викрала телефон, однак обвинувачена говорила, що нічого не брала. На наступний день о 6 чи 7 годині він вирішив піти пошукати самостійно телефон та знайшов його в кущах. Коли він його знайшов, то телефон був увімкнений, там були пропущені виклики. Він не повідомив потерпілу про те, що знайшов телефон, оскільки він не працював та йому необхідні були грошові кошти. Він вирішив його продати. Обвинувачена до цього не має відношення. Він продав телефон на пл. Островського. Продав телефон ОСОБА_18 за 8000 грн. ОСОБА_18 є особою, яка купує телефони. Його кіоск знаходився на вул. Пастера. Він не пам`ятає за яку саме суму продав, однак сума була великою. Коли він продавав телефон, обвинуваченої з ним не було. Він лише їй зателефонував та сказав, що є грошові кошти. Він говорив обвинуваченій, що знайшов телефон, однак вона не звернула на це увагу. Він бачив потерпілу та говорив, що купить їй такий же телефон. З потерпілою знайомий з 2003 року. Мобільний телефон знайшов в полісаднику біля будинку. Сумка потерпілої завжди залишалась на лавці. Він не звернув увагу на те, чи була сумка потерпілої відкрита чи закрита. Він бачив в руках у потерпілої телефон, однак вона говорила, що в неї не має грошових коштів на телефоні. Коли шукали телефон, то їй телефонували. Він, потерпіла та її чоловік шукали телефон близько години. Телефон у потерпілої бачив в руках лише один раз, коли діставала подивитися «смс» на телефоні, та поклала назад до сумки. Весь час, коли вони шукали телефон, потерпіла говорила, що обвинувачена взяла телефон, однак обвинувачена не могла його взяти, оскільки постійно перебувала біля них. Потерпіла та обвинувачена сиділи на лавці, спілкувались між собою. Від алеї до лавки близько 50 метрів. На клумбі є бур`ян та ростуть квіти. Коли він знайшов телефон, пішов додому, побув вдома, а потім вирішив продати його. Потерпілій зізнався, що знайшов та продав телефон. Він не повернув телефон, оскільки вирішив отримати грошові кошти. Його допитували під час досудового розслідування. Він читав протокол допиту. Він надавав інші показання на досудовому слідстві, оскільки боявся що його посадять. Він боявся, оскільки тільки був звільнений з місць позбавлення волі. Він навмисно оговорив обвинувачену. Він підтверджує, що знайшов телефон потерпілої. Там, де він знайшов телефон, шукав вночі її чоловік. Потерпіла того вечора була дуже п`яна. Потерпіла напала на обвинувачену, він та інший свідок розборонили їх. ЇЇ чоловік стояв поруч та мовчав. В нього конфліктів з ними ніяких не було. Чоловік потерпілої ходив за горілкою. На нього тиску на досудовому слідстві не чинили. Його допитували усно, спочатку в Індустріальному ВП, потім відвезли до Чечелівського ВП. Під своїми показанчми він розписувався в прокуратурі. Протокол допиту а.с. 24-25 мається його підпис. На а.с. 26 не його підпис. В Чечелівському ВП пробув близько однієї години. Точної дати, коли був в відділку поліції не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 надав суду показання про те, що він був свідком тієї події. Коли з Калібердою йшли по алеї то зустріли ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 . Нещодавно його дівчина - ОСОБА_10 купила телефон. Вони зупинилися на алеї вул. Янгеля та святкували покупку телефону. Через деякий час потерпіла відлучилася до туалету, коли повернулася, виявила що не має телефону. Він почав набирати зі свого телефону, однак її телефон був вимкнений. Ніхто крім ОСОБА_11 не міг це зробити, вона була з ними. Потерпіла почала говорити їй, щоб показала свою сумку, а її хлопець не дававав їм це зробити. Обвинувачена з ОСОБА_8 пішли, а вони викликали поліцію. Того вечора, він з потерпілою зустрів ОСОБА_9 на вул. Янгеля, він підійшов перший. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , як її звати не знає. До цього вони не були знайомі. Вони поводили себе нормально. Обвинувачену та її супутника зустрів о 22:00 год. Вже було темно, але працювали ліхтарі. Їхнє спілкування було біля алеї на вул. Янгеля, вони відпочивали на лавці. Він, ОСОБА_9 та ОСОБА_16 сиділи разом, а ОСОБА_21 та Сидорова навпроти них. Під час спілкування телефон потерпілої був в сумці. Вона діставала телефон 2 рази до того, як вийшла до туалету. Потім поклала його назад в сумку, коли відлучилася до туалету, його не брала, він лежав в сумці. Потерпіла користувалася телефоном близько тижня, вона його нещодавно купила, він був новий. Коли вони почали набирати телефон, він був поза зоною. Батарея не могла розрядитися, він був заряджений. Потерпіла відлучилася до туалету на 5 хвилин. Сумка знаходилася на лавці, де вони з ОСОБА_11 сиділи разом. Сумка була посередині між ними. На відстані 20 см від ОСОБА_11 . Сидорова нікуди не відлучалася, весь час сиділа на лавочці. Більше ніхто не підходив до лавки. Коли потерпіла побачила, що немає телефону, вона почала вимагати у Сидорової, щоб та показала сумку. Сидорова на претензію відреагувала спокійно. Агресивно діяв її хлопець - ОСОБА_8 . Штовхався. При Сидоровій була невелика шкіряна сумка. Потерпіла не могла сама загубити телефон. Вона дуже добре слідкує за речами і ніколи нічого не втрачала. Він був допитаний спочатку в поліції. Потім викликали на вул. Павлова, вони друкували протокол, все надруковано з його слів, з протоколом ознайомився. Покази давав добровільно. Він впевнений, що ОСОБА_11 скоїла крадіжку. Конкретно він не бачив, як ОСОБА_11 діставала телефон. Спиртні напої вживали всі. Вживали горілку. Не пам`ятає, якого був кольору телефон, знає, що «Редмі 9», здається, червоний. На той час вона не віддала гроші за телефон, який купила. ОСОБА_16 ОСОБА_8 погрожував їм, забороняв оглянути сумку ОСОБА_11 , однак потерпіла оглянула сумку ОСОБА_11 . Телефон там не знайшла. О 21:30 зустрів ОСОБА_11 та її супутника. Розійшлися близько 23:30год. За цей час ніхто не відлучався з місця події. Алкогольні напої у них були з собою. Він підходив до потерпілої, брав в неї цигарки. В них була горілка 0.5 л, закуска. Це стояло на лавочці, де сиділи хлопці. Він підходив до дівчат та наливав алкоголь. ОСОБА_22 був з ними, він з ним навчався в одній школі. Коли закінчилася горілка, він пішов за горілкою в Сільпо, але там було закрито. Після 22:00 год. пішов в Сільпо. Потерпіла за весь час, поки вони сиділи, пішла до туалету один раз. Вона пішла до туалету після 22:00 год., коли прийшла, почала шукати свій телефон. Вони викликали поліцію після того, як ОСОБА_11 пішла. Вони розмовляли хвилин 20 з ОСОБА_11 , поки шукали телефон. Можливо вона пішла в 22:30 до туалету, точно не пам`ятає. Він не заперечує, що ходив за горілкою. Каліберда, ОСОБА_9 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 залишилися разом, коли він ходив за горілкою. Потерпіла відійшла метрів 15-20 від них. Він оглядав все місце, однак телефон так і не знайшли. Він підсвічував ліхтарем зі свого телефону, ОСОБА_24 шукав телефон з ним. ОСОБА_23 з ОСОБА_11 не приймали участь в пошуку телефона. Він не просив їх допомогти знайти телефон. Проценко нікуди не уходив. Він допомагав світити, щоб знайти телефон. Поліцію викликали з його телефону після 23:00 і повідомили, що вкрали телефон. Потерпіла розмовляла з його телефону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 надав суду показання про те, що після роботи він зустрівся з ОСОБА_26 та ОСОБА_16 в парку на вул. Янгеля, вирішили відпочити. В той час, як вони відпочивали, мимо них проходила пара, там був ОСОБА_16 , він його знає. Вони з ними почали розмовляти близько години. Потім ОСОБА_16 , чоловік потерпілої, пішов за випивкою. ОСОБА_21 відлучалася до туалету. Вони сиділи друг навпроти друга. ОСОБА_21 відлучилася, потім повернувся ОСОБА_27 з пляшкою, вони розмовляли, і раптом ОСОБА_21 виявила, що немає телефону. Почали шукати все довкола, вивернули сумку, але його й там не було, телефонували, а він був вимкнений. ОСОБА_21 вирішила, що обвинувачена викрала телефон, оскільки на прохання показати кишеню та особисті речі, вона відмовилась, почала агресивно себе поводити. ОСОБА_8 заступився за обвинувачену та вони втекли. Хлопці сиділи на одній лавці, а дівчата на іншій. Між лавками була відстань. Дівчата сиділи на лавці, майже не вставали. ОСОБА_27 підходив до них, наливав в стакани. Алкоголь приніс ОСОБА_28 до того, як було виявлено відсутність мобільного телефону. Коли ОСОБА_10 повернулася з туалету, пройшло хвилин 5-10 коли і вона виявила, що телефон зник. Він знає, що вона купила телефон в той день у його однокласника, хизувалася ним. Під час їхнього спілкування, телефон знаходився в неї в сумочці або в неї в руках. Вона інколи його діставала. Сумка була збоку, але він не знає точно. Ніхто, крім ОСОБА_15 , не наливав дівчатам алкоголь. ОСОБА_28 шукав телефон, ОСОБА_21 та він, шукали в палісаднику. Обвинувачена та ОСОБА_8 не шукали телефон. В стані алкогольного сп`яніння ніхто не перебував, вони випили пару пляшок пива та бутилу горілки і навіть не допили її, оскільки виявили втрату телефону. Не пам`ятає чи обвинувачена відлучалася до туалету. Всі були поруч, ніхто з поля зору нікуди не відлучався. Після того, як місце події покинули обвинувачена та ОСОБА_8 , потерпіла наполягла, щоб викликали патрульних. Він ще деякий час стояв з ними, а потім пішов, оскільки йому телефонувала дружина. Він телефонував на номер телефону потерпілої, але він був вимкнений. Він не міг виключитися, оскільки був заряджений повністю, вона щойно його купила. Подія сталася близько 23:00 год. вечора. В парку є ліхтарі, все було видно. За алкоголем ходив один раз ОСОБА_29 . Потерпіла спілкувалася півгодини з обвинуваченою, а потім пішла до туалету, коли повернулася та сіла на лавку, хотіла дістати телефон та його вже не було. Він не бачив, чи лізла обвинувачена до сумки. Коли потерпіла пішла до туалету, сумка була на лавочці, на відстані витягнутої руки від обвинуваченої. Потерпіла пішла в туалет до палісаднику за лавками, він знаходиться в п`яти метрах від місця, де вони сиділи. Він шукав телефон в районі лавочки. Саша шукав з ліхтарем. Коли з`ясувалося, що зник телефон, вони його шукали спочатку, потім почали телефонувати, але він вже був вимкнений. До виявлення крадіжки до лавочки дівчат підходили кілька разів, але вже потім підходив лише ОСОБА_27 та наливав їм алкоголь.

Крім цього, прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_6 надано та досліджено в судовому засіданні наступні докази та документи:
- Витяг з єдиного реєстру досудового розслідування від 20 червня 2020 року, згідно якого 20 червня 2020 року о 10:08:00 год було внесено відомості до ЄРДР про те, що 19 червня 2020 року до Чечілівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що 18 червня 2020 року близько 23:56 годин за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, невідома особа, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону, чим спричинено матеріальну шкоду заявниці (а.к.п. 1);
- Витяг з єдиного з єдиного реєстру досудового розслідування від 25 липня 2020 року;
- Доручення про проведення досудового розслідування від 20 червня 2020 року (а.к.п. 4);
- Повідомлення про початок досудового розслідування від 20 червня 2020 року (а.к.п. 5);
- Постанова про призначення групи слідчих від 20 червня 2020 року (а.к.п. 6);
- Постанова про зміну групи слідчих від 22 червня 2020 року (а.к.п. 7);
- Постанова про призначення групи прокурорів від 21 червня 2020 р. (а.к.п. 8);
- Інформаційна довідка (а.к.п.9);
- лист т.в.о. заступника начальника начальника СВ ОСОБА_30 від 19 червня 2020 року на ім`я начальника Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_31 про неможливість внесення інформації до ЄРДР у зв`язку з відсутністю ознак, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (а.к.п. 10);
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19 червня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 звернулася з заявою, про те, що 18 червня 2020 року приблизно о 22 год. 30 хвл., знаходячись біля будинку 4А по вул. Новокримська в м. Дніпро вона виявила відсутність свого мобільного телефону марки «ХІАОМІ» модель REDMI NOTE 9S AURORA BLUE 4 GBRAM 64 GB ROM синього кольору та гаманець в якому знаходились грошові кошти в розмірі приблизно 3 000 грн. та банківські карти (арк. кримінального провадження 11);
- Інформаційна довідка (а.к.п.12);
-заява про залучення до провадження, як потерпілу (а.к.п.13);
-пам`ятка про процесуальні права та обв`язки потерпілого (а.к.п. 14);
-копія пакунку від мобільного телефону (арк. кримінального провадження 17-18);
-копія паспорта ОСОБА_7 (а.к.п. 19);
-копія паспорта ОСОБА_17 (а.к.п. 23);
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 червня 2020 року, проведеного у проміжок часу з 10 год. 00 хвл. до 10 год. 15 хвл., у присутності понятих та потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 впізнає особу, зображену на фото № 4, яка 18 червня 2020 року близько 23 год. 00 хвл. знаходячись у сквері біля буд. № 4 по вул. Новокримська у м. Дніпро таємно викрала мобільний телефон. Впізнає особу за загальними рисами обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання, на фотознімку № 4 зображена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. кримінального провадження 20-22);
-постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 29 червня 2020 року (а.к.п. 30-31);
-Звіт про фактичні затрати на проведення експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року (а.к.п. 32);
-висновок судово-товарознавчої експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Хіаомі» модель «Redmi Note 9S Aurora Blue 4 GB RAM 64 GB ROM», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 у кількості 1 шт., який перебував у експлуатації, в справному стані на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 18 червня 2020 року складає 5195 грн. 10 коп. (арк. кримінального провадження 33-37);
- лист від 30 червня 2020 року № 4908 КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» (а.к.п.39);
-довідка КНП «Міська поліклініка №1» (а.к.п. 40);
-довідка по облікам АІС «Рубін» (а.к.п. 42-43);
-копія заяви про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_6 (а.к.п. 44);
-копії вироків судів (а.к.п. 45-50);

Розглянувши матеріли кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши всі надані сторонами докази, заслухавши потерпілу, обвинувачену та свідків, суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, проаналізувавши безпосередньо досліджені всі зібрані по справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду з таких підстав.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пленум Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами та доповненнями доводить, що в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статі 368 КПК України.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Стаття 25 КПК України зобов`язує прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

За правилами ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч.1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Виходячи з положень ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Під час судового провадження стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про причетність обвинуваченої ОСОБА_6 до інкримінованого їй злочину.

Так, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_25 суд зазначає, що жодний з них не був безпосереднім очевидцем вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 крадіжки мобільного телефону з сумки потерпілої.

При цьому, з показань зазначених свідків та потерпілої встановлено лише місце, приблизний час зникнення мобільного телефону, належного потерпілій, обстановка, в якій перебували учасники зазначених подій.

Між тим, зазначені показання не містять будь-якої доказової інформації щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а містять оціночні судження та припущення щодо обставин події.

Як свідки так й потерпіла роблять висновки про факт вчинення крадіжки обвинуваченою, виходячи з суб`єктивної оцінки події, а саме перебування обвинуваченої ОСОБА_6 на місці події в безпосередній близькості від сумки потерпілої ОСОБА_7 , в якій знаходився телефон.

Однак, суд зазначає, що всі учасники події знаходилися в безпосередній близькості один від одного та пересувалися протягом сумісного розпивання спиртних напоїв в межах даної ділянки.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала, що хлопці ОСОБА_17 та ОСОБА_25 стояли в стороні, а ОСОБА_19 пішов до кіоску. Вона не звертала увагу на відстань між їхніми супутниками.

Свідок ОСОБА_19 показав, що він підходив до потерпілої, брав в неї цигарки. Він підходив до дівчат та наливав алкоголь. Коли закінчилася горілка, він пішов за горілкою в Сільпо, але там було закрито.

Свідок ОСОБА_25 показав, що до виявлення крадіжки до лавочки дівчат підходили кілька разів, але вже потім підходив лише ОСОБА_27 та наливав їм алкоголь.

Крім того, обвинувачена також відлучалася до туалету, залишаючи при цьому компанію.

Таким чином, показання зазначених осіб, які узгоджуються між собою, свідчать про той факт, що кожний з них в певний момент знаходився поблизу лавки, на якій знаходилася сумка потерпілої з мобільним телефоном.

Суд також звертає увагу й на навколишню обстановку на місці події.

Всі учасники події повідомили, що місце події було добре освітлено, оскільки в парку є ліхтарі, все було видно, а за таких обставин дії будь-якої особи, яка перебувала поряд з сумкою потерпілої могли бути помічені іншими учасниками подій.

Окремо суд звертає увага на показання свідка ОСОБА_17 , надані ним в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_17 показав суду, що наступного дня о 6 чи 7 годині він вирішив піти пошукати самостійно телефон та знайшов його в кущах. Коли він його знайшов, то телефон був увімкнений, там були пропущені виклики. Він не повідомив потерпілу про те, що знайшов телефон, оскільки він не працював та йому необхідні були грошові кошти. Він вирішив його продати. Обвинувачена до цього не має відношення. Він продав телефон на пл. Островського. Продав телефон ОСОБА_18 за 8000 грн. ОСОБА_18 є особою, яка купує телефони. Його кіоск знаходився на вул. Пастера. Він не пам`ятає за яку саме суму продав, однак сума була великою. Коли він продавав телефон, обвинуваченої з ним не було. Він лише їй зателефонував та сказав, що є грошові кошти. Він говорив обвинуваченій, що знайшов телефон, однак вона не звернула на це увагу. Він бачив потерпілу та говорив, що купить їй такий же телефон. Мобільний телефон знайшов в полісаднику біля будинку.

Між тим, зазначена версія стороною обвинувачення не перевірялася та не спростована, а тому не може бути судом виключена, як недостовірна.

В свою чергу, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому суд дає оцінку лише показанням, наданим свідком ОСОБА_17 та обвинуваченою ОСОБА_6 під час допиту у судовому засіданні.

Більш того, як потерпіла ОСОБА_7 так й свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, припускали можливість перебування телефону у потерпілої в той момент, коли остання відлучалася від місця події в туалет та можливість його втрати, оскільки шукали телефон потерпілої в місці, на яке приблизно вказувала потерпіла, як на місце, куди вона відлучалася.

Крім того, як свідок ОСОБА_19 , обвинувачена ОСОБА_6 , так й свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показали, що під час зазначених подій потерпіла обшукала сумку обвинуваченої та не знайшла в ній викраденого телефону.

В свою чергу у суду не має підстав сумніватися в достовірності показань зазначених осіб, оскільки вони узгоджуються між собою, а свідок ОСОБА_19 є незацікавленою особою.

Зазначені факти в повній мірі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 стосовно виявлення мобільного телефону потерпілої наступного дня.

Будь-яких доказів на спростування показань свідка ОСОБА_17 стороною обвинувачення суду надано не було.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, а саме довідки Армор (а.к.п. 9), реєстрація протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.п. 11) ЖЕО14352 відбулася 19 червня 2020 року о 00:13 год.

При цьому, повідомлення про факт крадіжки телефону на лінію 102 надійшло 18 червня 2020 о 23:55 год, за наслідками якого співробітника УПП в Дніпропетровській області 19 червня 2020 року о 00:30 год, прибувши на місце, встановили, що заявниця перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння та повідомляє, що не бачила хто саме взяв її телефон, оскільки залишила свою сумку без нагляду.

Також, як вбачається з даної довідки на місце події виїжджала СОГ Чечілівського ВП.

Не зважаючи на це, співробітниками СОГ Чечелівського ВП не було проведено огляд місця події, не було отримано слідової інформації, та не було складено відповідний протокол.

Крім того, органом досудового розслідування не було здійснено жодних оперативних заходів, направлених на встановлення місця знаходження мобільного терміналу.

А за таких обставин, не може бути виключена, як ймовірна, версія втрати телефону потерпілою, при цьому стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування такої версії.

Отже, стороною обвинувачення не доведено об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Певні розбіжності в показаннях свідків є незначними та такими, що не можуть вплинути на встановлення фактичних обставин та суд відносить такі розбіжності до властивостей пам`яті кожного із свідків, перебування кожного з них в стані алкогольного сп`яніння на час подій та сплину тривалого часу з моменту події.

Також прокурором не доведено суб`єктивну сторону злочинів, тобто наявність умислу у обвинуваченої ОСОБА_6 на вчинення злочинів.

Крім цього, з показань потерпілої, свідків, допитаних в судовому засіданні, з письмових доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження не вбачається причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення підтверджують лише факт вибуття із володіння потерпілої належного їй мобільного телефону, але жодним чином не доводять факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України обвинуваченою ОСОБА_6 .

Так, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 червня 2020 року, проведеного у проміжок часу з 10 год. 00 хвл. до 10 год. 15 хвл., у присутності понятих та потерпілої ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_7 впізнає особу, зображену на фото № 4, яка 18 червня 2020 року близько 23 год. 00 хвл., знаходячись у сквері біля буд. № 4 по вул. Новокримська у м. Дніпро таємно викрала мобільний телефон. Впізнає особу за загальними рисами обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання, на фотознімку № 4 зображена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. кримінального провадження 20-22).

Оцінюючи зазначений доказ, суд зазначає, що наявність в ньому посилання на факт впізнання потерпілою ОСОБА_7 обвинуваченої ОСОБА_6 , як особи, яка 18 червня 2020 року близько 23 год. 00 хвл., знаходячись у сквері біля буд. № 4 по вул. Новокримська у м. Дніпро таємно викрала мобільний телефон не може бути належним доказом вчинення злочину обвинуваченою, оскільки, як встановлено під час судового розгляду, як потерпіла так й свідки лише припускали можливість викрадення телефону обвинуваченою.

Що стосується висновку судово-товарознавчої експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Хіаомі» модель «Redmi Note 9S Aurora Blue 4 GB RAM 64 GB ROM», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 у кількості 1 шт., який перебував у експлуатації, в справному стані на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 18 червня 2020 року складає 5195 грн. 10 коп. та копії пакунку від мобільного телефону (а.п.17), то зазначені докази лише підтверджують факт придбання потерпілою мобільного телефону та його вартість.

Інші документи: Витяг з єдиного реєстру досудового розслідування від 20 червня 2020 року (а.к.п. 1); Витяг з єдиного з єдиного реєстру досудового розслідування від 25 липня 2020 року; Доручення про проведення досудового розслідування від 20 червня 2020 року (а.к.п. 4); Повідомлення про початок досудового розслідування від 20 червня 2020 року (а.к.п. 5); Постанова про призначення групи слідчих від 20 червня 2020 року (а.к.п. 6); Постанова про зміну групи слідчих від 22 червня 2020 року (а.к.п. 7); Постанова про призначення групи прокурорів від 21 червня 2020 року (а.к.п. 8); Інформаційна довідка (а.к.п.9); лист т.в.о. заступника начальника начальника СВ ОСОБА_30 від 19 червня 2020 року (а.к.п. 10); протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19 червня 2020 року (а.к.п. 11); Інформаційна довідка (а.к.п.12); заява про залучення до провадження, як потерпілу (а.к.п.13); пам`ятка про процесуальні права та обв`язки потерпілого (а.к.п. 14); копія паспорта ОСОБА_7 (а.к.п. 19); копія паспорта ОСОБА_17 (а.к.п. 23); постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 29 червня 2020 року (а.к.п. 30-31); Звіт про фактичні затрати на проведення експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року (а.к.п. 32); лист від 30 червня 2020 року № 4908 КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» (а.к.п.39), які долучені до матеріалів кримінального провадження, не містять даних щодо вчинення чи невчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, інкримінованого їй стороною обвинувачення, тому суд не приймає їх як докази та не надає їм оцінку.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає недоведеним обвинувачення в скоєнні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України останньою.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та документи по кримінальному провадженню відсутні.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року в сумі 150 грн. слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 371-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та документи по кримінальному провадженню відсутні.
Витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 2082 від 29 червня 2020 року, судовим експертом ОСОБА_33 (свідоцтво № 1847 від 25.11.2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, вул. 6-го Грудня, 27 м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000 р/р НОМЕР_3 , МФО 323583, код ЄДРПОУ в АФ «Приватбанк», м. Олександрія) у сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок віднести на рахунок Держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1