ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/4979/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/602/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА
06 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки Харківської області матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м Харкова від 11 вересня 2022 року, -
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», на 57 днів до 05 листопада 2022 року включно, без визначення застави.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою побрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначила, що суд при вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував, що ОСОБА_6 раніше не судима, ніяким чином не перешкоджала слідству, у розшуку не перебувала, має міцні соціальні зв`язки, чоловіка, дорослих дітей, а також не враховано відсутність скарг свідків на поведінку підозрюваної. Указала, що судом не зазначено на підставі чого слідчий суддя дійшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку захисника до підозрюваної можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за який останній може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також того факту, що ОСОБА_6 підозрюється у колобораційній діяльності, яка пов`язана із добровільним зайняттям нею посади керівника організаційно-інформаційного відділу в окупаційній адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території смт. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, а також здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконно органах влади, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Крім того, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 , будучи повідомленою у порядку, передбаченому ст.135 КПК України, не зявилася для отримання письмового повідомлення про підозру, у звязку з чим 04.08.2022 року була оголошена у розшук.
За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
Доводи скарги захисника про відсутність скарг з боку свідків щодо підозрюваної, не доводить відсутності ризику її впливу на них, оскільки існує певна імовірність здійснення на них впливу з боку підозрюваною з метою примушення свідків до надання неправдивих показань, що може негативно вплинути на результати досудового розслідування.
Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваної ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання підозрюваною своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а посилання захисника на необгрунтованість встановлення слідчим суддею ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим суддею не було встановлено наявності такого ризику.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м Харкова від 11 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: