Справа № 367/9492/19
Провадження по справі № 1-кп/367/79/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 06.11.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002177, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, працюючого майстром дільниці невідповідної продукції цеху № 5 ПрАТ «Київхліб», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 24.10.2018 р., близько 11 год 20 хв (точний час не встановлено), перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, знаходячись у положенні стоячи напроти ОСОБА_4 , наніс йому п?ять ударів кулаками лівої та правої рук в область обличчя, від яких ОСОБА_4 впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, знаходячись у положенні стоячи біля ОСОБА_4 , який лежав на землі, наніс останньому ще шість ударів кулаками лівої та правої рук в область голови.

Своїми протиправних діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому дна правої орбіти зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематом повік правого ока, рани правої брови, крововиливу під оболонки правого ока які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше шести, але менше двадцяти одного дня.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав частково, вказав, що 24.10.2018 р., в першій половині дня, він під?їхав на своєму автомобілі до свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, як якийсь автомобіль розвертається. Він почекав трохи і побачив, що той автомобіль, яким керував потерпілий, припаркувався, зайнявши два паркувальних місця. На його зауваження перепаркуватись потерпілий не реагував, через що між ними виник конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої він завдав потерпілому п?ять ударів кулаками обох рук в область голови. Вказував, що потерпілий не падав, а він не бив потерпілого в положенні лежачи. У скоєному розкаявся, просив вибачення у потерпілого.

Не зважаючи на часткове невизнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина у скоєнні вказаного вище злочину доводиться:

-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні повідомив, що 24.10.2018 р., приблизно об 11-20 год, він приїхав до свого товариша за адресою: АДРЕСА_3 , де намагався припаркувати своє авто, але йому напереріз став автомобіль під керуванням обвинуваченого. Обвинувачений вискочив з авто і почав розказувати, що він не правильно припаркувався, на що він повідомив, що є вільні місця, а він невдовзі поїде. Під час цієї сварки обвинувачений почав наносити йому удари кулаками в обличчя. В положенні стоячи він наніс більше десяти ударів. Під час бійки вони рухались і не пам?ятає від чого він впав, намагався встати, але обвинувачений протягнув його по стіні будинку, від чого у нього були зідрані руки та спина. Від удару обвинуваченого він знову впав і, коли лежав на землі, обвинувачений продовжував наносити йому більше десяти ударів. Потім обвинувачений пішов додому і повернувся з дружиною, яка запропонувала обробити рани, але він відмовився, бо вже викликав швидку медичну допомогу;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні повідомила, що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 . Восени 2018 р., приблизно о 12-00 год (точніше не пам?ятає), її чоловік повернувся додому і повідомив, що в дворі за адресою: АДРЕСА_3 між ним та потерпілим стався конфлікт. Вона вийшла у двір будинку і побачила потерпілого, у якого були ушкоджені крововиливами та подряпинами обличчя і рука. Вона запропонувала йому допомогу, але він відмовився;
-протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2018р. та від 02.11.2018 р. (а.с. 89, 91), згідно яких потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 24.10.2018 р., приблизно об 11-20 год, за адресою: АДРЕСА_3 , його побив невідомий за неправильну парковку;

-протоколом огляду речового доказу та перегляду відеозапису від 09.09.2019 р. та оптичним диском до нього (а.с. 108-110), з яких вбачається, що 24.10.2018 р., о 10-28 год, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 в положенні стоячи п?ять ударів кулаками лівої та правої рук в область обличчя, наступаючи на нього. Під час бійки ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_6 продовжив здійснювати удари потерпілому;

-висновками експерта від 19.01.19 №69 (а.с. 90), від 28.10.19 № 20/69 (а.с. 115) та копіями аркушів медичної картки потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 97-105), згідно яких за обставин, зображених на відеозаписі з камер відеоспостереження, ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження у вигляді: перелому дна правої орбіти зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематом повік правого ока, рани правої брови, крововиливу під оболонки правого ока які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше шести, але менше двадцяти одного дня.

Невизнання обвинуваченим повністю всього об?єму обвинувачення суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинений ним злочин. Крім того, його показання спростовуються зазначеними вище доказами.
Суд відкидає посилання обвинуваченого на те, що він не завдавав ударів потерпілому після його падіння, оскільки таке твердження спростовується показаннями потерпілого і відеозаписом подій, з якого вбачається, що коли потерпілий під час бійки впав поблизу автомобіля, обвинувачений, перебуваючи стоячи зверху, завдавав удари.

Суд вважає недопустимим доказом і не приймає до уваги протокол слідчого експерименту від 18.10.2019 р. та оптичний диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відеозапис такої слідчої дії (а.с. 111-114), виходячи з наступного.
Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Суд звертає увагу, що статтею 240 КПК України не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. Проведення слідчого експерименту вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події і є важливим для мети експерименту.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
При проведенні слідчого експерименту участь особи не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення показань з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК.
З протоколу слідчого експерименту від 18.10.2019 р. та з його відеозапису вбачається, що його було проведено за участі потерпілого в приміщенні актового залу Ірпінського відділу поліції, що максимально не наближено до тих умов, які існували на момент події, враховуючи, що з відеозапису з камери відеоспостереження вбачається, що бійка між обвинуваченим та потерпілим відбувалась на пересічній місцевості, де були розташовані автомобілі. Отже, слідчий експеримент не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення потерпілим показань з метою їх процесуального закріплення, а тому розцінюється як повторний допит, який суд не має права брати до уваги.
При цьому, суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що в слідчому експерименті в порушення ст. 223 КПК України приймав участь ОСОБА_8 , який є працівником правоохоронного органу.
Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.
Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на момент проведення слідчого експерименту працював в Комунальному підприємстві «Муніципальна варта», засновником якого є Ірпінська міська рада Київської області.
Суд вважає, що комунальне підприємство не є правоохоронним органом, оскільки згідно з нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві органи самоврядування не наділені правом створювати правоохоронні органи.
До того ж, під час проведення слідчого експерименту застосовувався безперервний відеозапис ходу проведення такої слідчої дії, що дає змогу не залучати до такої дії понятих.
Суд погоджується з посиланням захисника на те, що конверт з додатком до протоколу проведення слідчого експерименту не засвідчено підписами осіб, які брали участь у його виготовленні.
Згідно з ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
З протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що його відеозапис здійснювався за допомогою мобільного телефону «HUAWEI», а потім зазначено, що було виготовлено DVD-R диск «ALERUS» із відеозаписом та долучено до протоколу. Отже, слід зробити висновок, що його було виготовлено до підписання протоколу усіма учасниками слідчої дії. В той же час, такий додаток не містить підписів осіб, які брали участь у його виготовленні. Тому з цих підстав суд вважає, що такий доказ виготовлено з порушенням процедури і не може бути допустимим.
Суд відкидає посилання захисника на те, що йому та обвинуваченому не було відкрито такі докази, як оптичні диски із відеозаписом огляду речового доказу та відеозаписом проведення слідчого експерименту, оскільки відповідно до Протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.11.2019 р. (а.с. 195) їм було надано доступ до усіх матеріалів досудового розслідування без обмежень в часі, а захисник навіть отримав ще й копії матеріалів справи. Жоден з них не вказував, в протоколі, що їм було відмовлено в доступі до відеозаписів, що містяться в матеріалах досудового розслідування.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв нетяжкий злочин. Як особа обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем роботи позитивно, одружений, має постійне місце роботи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, просив вибачення у потерпілого за скоєне.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає часткове визнання своєї вини та каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.
Враховуючи дані обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства. Тому суд вирішив призначити обвинуваченому покарання у виді виправних робіт в розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України. Визначаючи розмір покарання, суд враховує характеристику обвинуваченого та неодноразове намагання трудового колективу взяти його на поруки.
У зв?язку із відсутністю відповідних клопотань суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід.

Речовими доказами по справі суд розпоряджається відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, в даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , який він мотивує тим, що вчиненням вказаного вище злочину йому було завдано матеріальної шкоди, яка складається із витрат на проходження лікування, в розмірі 8 127,53 грн., витрат на проведення психологічної експертизи в розмірі 6 594,00 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 29 936,00 грн., а також йому було завдано моральну, яку він оцінює в розмірі 255 042,00 грн. Просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 44 657,53 грн. та моральну шкоду в розмірі 255 042,00 грн.
В судовому засіданні потерпілий позов підтримав, підтвердив зазначені в ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги.
Обвинувачений та його захисник позов визнали частково, не заперечували проти стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі витрат на лікування, але вважали, що розмір компенсації моральної шкоди завищено. Зазначали, що потерпілий не зазнав істотних змін у настрої та активності, продовжив ведення активного способу життя, подорожує, спілкується з друзями, що підтверджується інформацією на його інтернет-сторінці у «Facebook».
Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вище встановлено судом, ОСОБА_6 24.10.2018 р., перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , стоячи напроти нього, наніс йому п?ять ударів кулаками лівої та правої рук в область обличчя, від яких ОСОБА_4 впав на землю. Після цього ОСОБА_6 , перебуваючи у положенні стоячи біля ОСОБА_4 , який лежав на землі, наніс йому ще шість ударів кулаками лівої та правої рук в область голови.

Своїми протиправних діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому дна правої орбіти зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематом повік правого ока, рани правої брови, крововиливу під оболонки правого ока які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше шести, але менше двадцяти одного дня.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На лікування зазначених вище тілесних ушкоджень ОСОБА_4 витратив 8 127,53 грн., що не оспорював в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , тому такі обставини не підлягають доведенню. Суд не приймає до уваги фіскальний чек Укрпошти від 18.11.2019р. (а.с. 131-а), наданий як на підтвердження часткової сплати ОСОБА_6 . ОСОБА_4 3 000,00 грн. у відшкодування завданої шкоди, оскільки цей документ є нечитабельним, що не дає змоги визначити інформацію з нього. В той же час, потерпілий заперечував отримання коштів від обвинуваченого.
Суд вважає, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілий зазнав моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях та стражданнях внаслідок завдання йому болі та ушкодження його стану здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя під час лікування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи характер та обсяг страждань, які зазнав потерпілий, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого кошти на відшкодування моральної шкоди.
При цьому, суд враховує, що згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Пунктом 10 цієї Постанови також визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що на теперішній час він працює і має незначний середній місячний дохід в розмірі 10 571,76 грн., про що свідчить довідка про доходи від 12.11.2019 р. (а.с. 135).
Суд вважає суму в розмірі 255 042,00 грн. на відшкодування моральної шкоди завищеною, тому стягує з обвинуваченого на користь потерпілого 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої нанесенням середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Визначаючи розмір такого відшкодування суд враховує, що суду не було надано жодних доказів на підтвердження наявності негативних змін у структурі особистості потерпілого, в його емоційній сфері, у психофізичному стані та у повсякденній діяльності, порушення соціального функціонування, неможливість реалізації життєвих планів і перспектив, наявності страху перед майбутнім.
Виписка з історії хвороби ОСОБА_4 від 02.11.2018 р. та документи на підтвердження проходження діагностики (а.с. 92-95) не підтверджує вказані вище обставини.
З копії медичної картки ОСОБА_4 (а.с. 96-105) вбачається, що після виписки його 02.11.2018 р. з лікарні йому було рекомендовано спостереження у лікарів невролога та офтальмолога, але жодних доказів звернення потерпілого до цих лікарів після виписки суду не надано.
Суд не приймає до уваги Висновок експертного дослідження від 20.01.20 № 34020/19-61 (а.с. 76-80), оскільки експерт, який провів експертизу, не попереджався про кримінальну відповідальність за завідома неправдивий експертний висновок, як того вимагає ч. 7 ст. 102 ЦПК України.
Крім того, в основу експертного дослідження були покладені характеристики від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які не були допитані судом, а їх характеристики не були надані суду на дослідження.
В той же час, суд враховує, що потерпілий не зазнав тривалих істотних змін у настрої та активності, тому що вже з грудня 2018 року продовжив ведення активного способу життя, подорожував, спілкувався з друзями, що підтверджується інформацією на його інтернет-сторінці у «Facebook» (а.с. 181-192).
Потерпілий в судовому засіданні вказував, що фотографії на його інтернет сторінці були за попередні періоди, але не надав суду жодних доказів на підтвердження таких обставин.
Суд вважає безпідставним посилання потерпілого на те, що йому завдано матеріальної шкоди у виді витрат на проведення експертизи та оплати правової допомоги.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, витрати, пов`язані із проведенням експертизи і сплатою професійної правничої допомоги, є судовими витратами по справі і не можуть вважатись завданою шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України.
Тому суд відмовляє у стягненні з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди в розмірі 29 936,00 грн. (витрати на правову допомогу) та 6 594,00 грн. (витрати на проведення експертизи).
В той же час, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені потерпілим судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ч. 1 ст. 122 КК України, ст.ст. 369-373 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд -
у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк шість місяців за місцем роботи: ПрАТ «Київхліб» із відрахуванням десяти відсотків суми його заробітку в дохід держави.
Задовольнити частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 8 127,53 грн. (Вісім тисяч сто двадцять сім гривень 53 коп.) у відшкодування матеріальної шкоди, 50 000,00 грн. (П?ятдесят тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 6 940,70 грн. (Шість тисяч де?вятсот сорок гривень 70 коп.).

Речовий доказ: DVD-R диск «ALERUS» залишити в матеріалах справи.
На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - з дня залишення вироку без змін судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1