Справа № 758/4259/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ «Август-Україна» (), які знаходяться у безготівковому вигляді на банківських рахунках, відкритих у ПАТ "Промiнвестбанк" (МФО 300012), у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва зареєстроване та фактично знаходиться суб`єкт господарювання, який підконтрольний громадянину РФ, а саме ТОВ «Август-Україна» (, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 7-А), засновником є юридична особа РБ - ЗАТ «АВГУСТ БЄЛ» (зареєстроване за адресою: Бiлорусь, м. Мінська область, Дукорська сільська рада), співзасновником є громадянин РФ - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). З метою ведення фінансово-господарської діяльності підприємством відкрито наступні розрахункові рахунки у ПАТ "Промiнвестбанк" (МФО 300012): НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

За наявною інформацією, кошти, які знаходились та/або знаходяться на банківських рахунках вказаного підприємства, а також рухоме та нерухоме майно, що перебуває на балансі, могли використовуватись для фінансування або сприяння діяльності ДРГ, пособників, коригувальників вогню.

За таких обставин, прокурор просить накласти арешти на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у ПАТ "Промiнвестбанк».
Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої розгляд клопотання просив проводити без його участі, вимоги підтримав з підстав, у ньому наведених та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що Подільської окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України щодо причетності громадян РФ та РБ посадових осіб, засновників, кінцевих бенефіціарних власників українських компаній до передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території та збройним чи воєнізованим формуванням держави-ворога, а також провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва зареєстроване та фактично знаходиться суб`єкт господарювання, які підконтрольний громадянам РФ та РБ, а діяльність яких спрямована на фінансування російської військової агресії проти України, одним з яких є ТОВ «Август-Україна» ().
Також, постановою прокурора від 18.05.2022, банківські рахунки ТОВ «Август-Україна» () відкриті у ПАТ "Промiнвестбанк» у м. Києві (МФО 300012), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з наданими матеріалами у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.
Крім того, прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним
Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Слідчий суддя також виходить із того, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не надано недостатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5