Справа № 336/2641/22
пр. 1-кс/336/390/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 17.07.2020, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджений,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 17.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, у великих розмірах, вчиненому повторно, організованою групою.

03.06.2021 о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

05.06.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 03 червня 2021 року по 01 серпня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України з можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

За результатами досудового розслідування 03.09.2021 обвинувальний акт скеровано до Оріхівського районного суду Запорізької області.

У подальшому, ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.03.2022 строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 12.05.2022.

Далі, строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено Оріхівським районним судом Запорізької області відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України шляхом надіслання відповідного повідомлення до місця утримання обвинуваченого.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області та її визначено за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Посилаючись на те, що строк дії обраного запобіжного заходу закінчується 12.07.2022р, а підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 не вбачається, через те що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні відносно нього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з підстав, зазначених у ньому зазначивши, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів за ч. 3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи невідворотність покарання за його вчинення, є ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відсутність сталих тісних соціальних зв`язків, свідчить про можливість у нього без перешкод залишити своє місце проживання, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, більш м`який запобіжний захід до обвинуваченого не можливо застосувати, оскільки на території м.Оріхів відбуваються постійні обстріли, а тому домашній арешт неможливо застосувати.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на те, що тривалий час утримується під вартою, має міцні соціальні зв`язки і не має наміру переховуватись від суду. Обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого, просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеними.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є доцільним, виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що в провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.03.2022 р. обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12.05.2022 р. включно.

З листа Запорізької обласної прокуратури від 30.06.2022р. вбачається, що строк дії запобіжного заходу продовжено Оріхівським районним судом Запорізької області відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України шляхом надіслання відповідних повідомлень до місця утримання обвинуваченого та спливає 12.07.2022р.

Відповідно до інформації, внесеної до автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження № 323/2331/21 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України у зв`язку зі зміною територіальної підсудності Оріхівським районним судом Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, не передавались.

У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

На момент розгляду клопотання кримінальне провадження до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не надходило.

Прокурор направив до суду клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, оскільки визначені ст.177 КПК України ризики, що були підставою для його обрання, не зникли.

Клопотання розглядалось іншим суддею на підставі п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, відповідно до якого у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу суд керувався положеннями ст.331 КПК України, відповідно до ч. 1, 3 якої під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину. Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання.

При вирішенні питання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 , а також відомості про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та місце реєстрацією.

Наведене мінімізує, але не виключає, ризик переховування від суду.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі.

Окрім того, ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідками по кримінальному провадженню, а тому зможе впливати на них.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, підозра особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлений ризик втечі обвинуваченого, навіть після завершення судового розгляду не зменшився та продовжує існувати, що є підставою для відмови у звільненні затриманої особи.

Про можливість переховування ОСОБА_4 від суду свідчить також та обставина, що в Оріхівському районі Запорізької області, за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, відбуваються активні бойові дії.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналізуючи вищенаведене суд вважає, що є достатньо підстав констатувати наявність ризиків того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи характер злочинної діяльності, переховуватись від суду, оскільки особа обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину та може впливати на свідків, оскільки останній особисто з ними знайомий.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю та обсягом обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 05.06.2021р. про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , не зменшилися та продовжують існувати, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені вище ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, враховуючи відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та вважаю за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та, виходячи з положень ст.ст. 115, 197 КПК України, встановити строк дії даної ухвали до 03.09.2022 року включно.

Керуючись ст. ст. 314-316, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 03 вересня 2022 року включно.

Ухвала діє по 03 вересня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали суду складений та оголошений 08.07.2022р о 14.30

Головуючий суддя ОСОБА_1