ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1392/22 Справа № 184/1214/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача Крот С.І.,

суддів Коваленко Н.В., Слоквенка Г.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кирпенка М.А.,

в режимі відеоконференції:

прокурора Петренко О.П.,

підозрюваного ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162, щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Покров

Дніпропетровської області, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня строком до 18 жовтня 2022 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ст.177 КПК України, оскільки як встановлено у судовому засіданні підозрюваний постійних засобів для існування не має, офіційно не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з корисливих спонукань, а відтак, може продовжити злочинну діяльність з метою отримання засобів до існування. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку про не доведеність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, оскільки в матеріалах відносно ОСОБА_1 відсутні жодні належні докази, щодо ухилення його від досудового слідства.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а отже, в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі, що може спонукати його в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказує на те, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення корисних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного

ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що виразилося у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому з проникненням у приміщення, повторно.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_2 від 29 травня 2022 року, який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду предмету від 08 серпня 2022 року, згідно якого було оглянуто журнал обліку ТЗ на автостоянці; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 30 травня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від

08 серпня 2022 року.

Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від

29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Застосовуючи до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, дані про особу підозрюваного ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, постійних засобів для існування не має, та наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_1 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також, те, що прокурором не доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, та прийшов до висновку, що запобігання ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення, з урахуванням особи підозрюваного, може бути забезпечено за рахунок альтернативного запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

Крот С.І. Коваленко Н.В. Слоквенко Г.П.