ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5588/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/252/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника ПП Нікма - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою керівника ПП Нікма ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора.
Накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, на грошові кошти, які належать ОСОБА_7 в сумі 11 100 гривень, які зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_1 (ППНікма), що обслуговується АТ КБ Приватбанк.

В апеляційній скарзі керівник ПП Нікма ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а вказану ухвалу слідчого судді скасувати.
Вказані вимоги мотивує тим, що накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку перешкоджає діяльності підприємства, що призводить до економічних збитків.

Зазначає, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР жодній особі не повідомлено про підозру і відсутні дані про причетність ПП Нікма чи її посадових осіб до вказаного кримінального провадження, а також з ними не проводили жодних слідчих дій.

Вказує, що вказані грошові кошти в сумі 11 100 гривень є результатом законної господарської діяльності підприємства, але з метою неупередженого розслідування ОСОБА_7 готовий їх надати представникам поліції у добровільному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на зазначене у скарзі майно, прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляцію такою, що задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розгляд клопотання про арешт майна відбувся у відсутності власника майна-керівника ПП Нікма ОСОБА_7 , що не був повідомлений про день та час розгляду справи, а судове рішення ним отримано 15.08.2022 року, тому строк на апеляційне оскарження слід поновити, визнавши причини їх пропуску поважними.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 28.04.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно вказане у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що дане майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому, може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно клопотання, метою даного арешту прокурором вказано, що такий необхідний для збереження речових доказів та майна потерпілого, тобто що встановлено п.п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що воно необхідне для збереження речового доказу, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає вимогам ст.98 КПК України, а також з метою збереження речових доказів, оскільки незастосування такого арешту майна може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення або знищення слідової інформації.
З таким висновком слідчого суддів колегія суддів повністю погоджується.
Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з постанови дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 12 травня 2022 року грошові кошти, які належать ОСОБА_7 в сумі 11 100 гривень, які зберігаються на банківському рахунку № НОМЕР_1 (ППНікма), що обслуговується АТ КБ Приватбанк визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000368 від 28.04.2022 року.

Попри твердження апелянта, що ПП Нікма використовує вказані грошові кошти у своїй діяльності, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що накладення арешту на вказане майно шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речового доказу є цілком обґрунтованим.
В даному випадку, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі було дотримано вказаних вимог, дано вірну оцінки зазначеним вище обставинам, у зв`язку із чим було прийнято законне та обґрунтоване рішення.
Твердження апелянта про те, що відсутні дані про причетність ПП Нікма до вказаного кримінального провадження, тому грошові кошти не підлягають арешту, апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.
Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію керівника ПП Нікма ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Поновити керівнику ПП Нікма ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу керівника ПП Нікма ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2022 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді