Справа № 755/7868/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2022 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001353 від 09.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горіхове Сакського району Кримської обл., українця, громадянина України, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, працює не офіційно, має на утриманні двох дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
11 лютого 2022 року в період часу з 12:00 до 14:00 ОСОБА_8 , перебуваючи в гаражному кооперативі за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 19д, передав автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 186380 грн 10 коп., що належить ОСОБА_5 , та ключі до вказаного автомобіля ОСОБА_3 для проведення малярних робіт заднього бамперу вказаного автомобіля.

У подальшому, 18.02.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23:11, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння даним транспортним засобом, зловживаючи довірою власника даного автомобіля, будучи обізнаним про заборону використання під час дорожнього руху вказаного транспортного засобу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, ОСОБА_3 , 18.02.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23:11, перебуваючи в гаражному кооперативі за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу власника, шляхом вільного доступу відчинив автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , та сів на водійське сидіння даного автомобіля.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , будучи усвідомленим про відсутність права на використання автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , за призначенням, за допомогою ключа запустив двигун даного автомобіля та почав рух на ньому, тим самим незаконно заволодів даним транспортним засобом.

У подальшому, здійснюючи керування автомобілем марки Chevrolet Lacetti, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , 18.02.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23:11, на проїзній частині на перехресті вулиць Березняківська та Шумського у місті Києві, не впоравшись з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини та в подальшому здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень.

Своїми діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_3 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на суму 186380 грн 10 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 11.02.2022 року ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , передав автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» та ключі до вказаного автомобіля йому для проведення малярних робіт заднього бамперу вказаного автомобіля. 18.02.2022 року він, перебуваючи за вказаною адресою в гаражному кооперативі, без дозволу власника, сів за кермо вказаного автомобіля та поїхав у власних справах. Після чого, на проїзній частині на перехресті вулиць Березняківська та Шумського у місті Києві, не впоравшись з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на перешкоду. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, зазначав, що більше нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, наданими стороною обвинувачення, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України. Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувачений у судовому засіданні висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки, зазначив, що частину матеріальної шкоди уже відшкодував потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено. Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (вину визнав у повному обсязі, щиро каявся у вчиненому), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох дітей, раніше не судимий, вчинив правопорушення вперше. Також суд враховує, що обвинувачений відшкодував потерпілому 20 000 грн матеріальної шкоди, що підтверджується квитанцією, і в подальшому має намір відшкодувати її повністю.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його стану здоров`я та способу життя, вчинив правопорушення вперше, його ставлення до скоєного (вину визнав, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину), думку державного обвинувача, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, думку потерпілого та думку сторони захисту щодо покарання, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, як просила сторона захисту у судових дебатах, суд не вбачає.

На підставі ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_3 не застосовується у зв`язку зі звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільного позову, то потерпілим ОСОБА_5 у суді був заявлений такий позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 186 000 грн 00 коп. та моральну шкоду в сумі 60 000 грн.

Цивільний позов обґрунтовано тим, що цивільний відповідач (обвинувачений) своїми умисними протиправними діями, завдав матеріальну шкоду майну, яке належить ОСОБА_5 на загальну суму 186 000 грн 00 коп. В обгрунтування розміру моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого він зазнав моральних страждань, які виразились у психологічної травми, яка пов`язана із порушенням нормального укладу життя.

У судовому засіданні потерпілий просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 та його захисники у судовому засіданні позовні вимоги щодо матеріальної шкоди визнали повністю, а щодо моральної шкоди визнали частково, зокрема обвинувачений в розмірі 30 000 грн.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми ЦПК України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений завдав матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

У цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення як такі, що доведені, та такі, що визнаються обвинуваченим повністю, з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим завданої майнової шкоди в сумі 20 000 грн.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 20 000 грн, та підтверджується відповідною квитанцією № 55 від 06.09.2022 року.

Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню майнова шкода в сумі 166 000 грн 00 коп.

Щодо позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступними вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину зазнав моральних переживань, що порушило звичайний життєвий ритм потерпілого та спричинило психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому ОСОБА_5 з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Встановлюючи доведеність позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди на суму 60 000 грн, а також наведені обставини, пояснення потерпілого у судовому засіданні, відсутність доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи визнання обвинуваченим заподіяної моральної шкоди на суму 30 000 грн, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 30 000 грн, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого. Таким чином, позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Отже, цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді нічного домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_3 не призначати. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді нічного домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 166 000 (сто шістдесят шість тисяч) грн 00 коп. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) грн 00 коп. Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/20794-АВ від 27.06.2022 року у сумі 1887 гривень 80 копійок. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2012 року випуску, сірого кольору, який переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 . Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити потерпілому, обвинуваченому, його захисникам та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1