Провадження № 1-кп/537/95/2022
Справа № 537/349/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2022 року за №0000001, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, не має житлового приміщення для проживання, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
01.02.2022 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2022 року за №0000001, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.02.2022 року призначено підготовче засідання.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.02.2022 року призначено судовий розгляд.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із застосуванням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується в умисному тяжкому злочині проти власності ч.3 ст.185 КК України, вчиненому під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, раніше неодноразово судимий, не працює, не має постійного місця проживання, сім`ї, стійких соціальних зв`язків, а тому може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього як обвинуваченого, вчинити нові злочини проти власності за відсутності легальних джерел доходу. Застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти застосовання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави. Повідомив, що він не одружений, не працює, не має житла, за місцем його реєстрації будинок непридатний для проживання, визнавав вину у вчиненні за відсутності джерел для існування інкримінуємого правопорушення, не перешкоджав ніяким чином у проведенні досудового розслідування.
Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2022 року обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, який обчислювати з 27.01.2022 року до 27.03.2022 року.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи в судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суддя враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Зі змісту Ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про обрання запобіжного заходу тримання під вартою від 27.01.2022 року вбачається встановленою обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.
Суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності в період іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, з його слів має задовільний стан здоров`я, не працює, не одружений, відповідно не має стійких соціальних зв`язків та легальних джерел доходу,
З огляду на наведене, суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, з огляду на відсутність легальних джеел доходу та стійких соціальних зв`язків, вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення нового кримінального правопорушення, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.
До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має у власності житлове приміщення.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, за відсутності обставин визначених ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 331, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 23.02.2022 року і до 23.04.2022 року включно.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА в Полтавській області, розрахунковий рахунок: UA0015950 в ДКСУ м. Київ, код ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСА в Полтавській області, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою ОСОБА_4 .
При внесенні визначеної застави, ОСОБА_4 звільнити з-під варти.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі м. Кременчук Полтавської області без дозволу прокурора, суду;
- повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання або перебування;
- носити електронний засіб контролю.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.
Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до прокурора, суду; повідомлення прокурора, суд про причини неявки обвинуваченого.
Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування.
Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Встановити строк дії даної ухвали до 23.04.2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складений та оголошений 28.02.2022 року о 08 год. 00 хв.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1