Справа№ 938/264/22
Судове провадження № 1-кп/938/71/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2022 за №0000032, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бринці-Загірні, Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не маючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 20.05.2022 близько 11год. 30хв. перебуваючи в дерев`яній альтанці поряд із магазином «Надія», що розташований в селі Верхній Ясенів, присілок Довга Верховинського району Івано-Франківської області, разом із знайомим йому ОСОБА_6 , який внаслідок алкогольного сп`яніння заснув на лавці вказаної альтанки, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та продовженого із 25.04.2022 на 30 діб, законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 №2212-ІХ, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021 IMEI: НОМЕР_1 », чорного кольору, вартістю 4 799,00грн, в чохлі типу книжка, чорного кольору, вартістю 300,00грн, який випав із кишені ОСОБА_6 та належить його дочці ОСОБА_7 , яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 5 099,00грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст.337 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Додатково пояснив, що у травні 2022 року, точної дати не пам`ятає, він ідучи на роботу, зустрів на вулиці знайомого йому ОСОБА_6 , який запропонував йому придбати горілку та випити з ним. На вказану пропозицію він погодився та придбавши у магазині «Біля дому» горілку пішов разом із ОСОБА_6 та його співмешканкою, в дерев`яну альтанку розташовану поруч із магазином «Надія» в с. Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, де вони разом розпивали цю горілку. Розпивши майже усю горілку він залишив ОСОБА_6 та його співмешканку в альтанці, а сам пішов на роботу. Однак перебуваючи на роботі, йому стало погано, тому він вирішив піти додому. Повертаючись додому та проходячи повз ту ж саму альтанку, він побачив, що ОСОБА_6 спить на лавці у альтанці, а його співмешканки вже немає. Підійшовши до ОСОБА_6 він побачив, що поруч із ним на землі лежить телефон марки «HUAWEI» в чохлі чорного кольору, який він раніше бачив у ОСОБА_6 . Піднявши цей телефон він намагався розбудити ОСОБА_6 , щоб віддати його йому, однак той прогнав його. Тоді, він вирішив викрасти цей телефон та замотавши у поліетиленовий пакет заховав його під будівлею гаража розташованого на відстані близько 200 метрів від господарства у якому він проживає.
Через деякий час, приблизно 2-3 години, до нього до хати прийшла дочка ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та запитала чи брав він телефон, на що він відповів, що телефона не брав, та хто його взяв, йому не відомо. Однак через кілька годин, дочка ОСОБА_6 , ОСОБА_8 знову прийшла до нього додому та з нею були працівники поліції, яким він добровільно показав де заховав телефон, та повернув його.
На запитання прокурора заначив, що усвідомлював що бере чужу річ, яка йому не належить і таким чином вчиняє крадіжку. Також на запитання суду зазначив, що був обізнаний про те, що в той період на території України діяв правовий режим воєнного стану.
У вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що такого більше не повториться та просив суворо його не карати.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив суд суворо не карати обвинуваченого та застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України та ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік. Звернув увагу на те, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, давав правдиві покази, як на досудовому розслідуванні так і на судовому слідстві, за місцем проживання характеризується позитивно, з потерпілою та її батьком примирився, потерпіла до нього притензій не має. Обвинувачений офіційно не одружений, однак перебуває у цивільному шлюбі та разом із дружиною очікує на народження дитини.
Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак 21.06.2022 подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та зазначила, що їй відшкодовано заподіяні обвинуваченим збитки, жодних претензій до нього вона не має, та просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що "покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами", а згідно статті 65 КК України встановлено, що "особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень".

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, не одружений, проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою не зареєстрований, не працює, на обліку як безробітній не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.

Згідно досудової доповіді від 14.07.2022 зробленої Верховинським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.

З огляду на зазначене, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а саме вчинення злочину вперше, характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, щире каяття та сприяння органам слідства у розслідуванні справи, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд не вбачає.
Разом з тим, беручи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, розмір завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого зокрема, те, що він повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдану матеріальну шкоду, думку потерпілої, яка жодних претензій до обвинуваченого не має та думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим застосовує ст.75 КК України із встановленням йому іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених у ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Також у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна, а також у відповідності до вимог ст.100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік 6(шість) місяців.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Запобіжний захід у виді особистого зобовязання стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили залишити без зміни.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2022 у виді арешту, накладеного на мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021 IMEI: НОМЕР_1 », чорного кольору, в чохлі типу книжка, чорного кольору.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021 IMEI: НОМЕР_1 », чорного кольору, в чохлі типу книжка, чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Роман ДЖУС