Справа № 639/1889/21
Провадження №1-кп/639/129/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

захисника - адвоката ОСОБА_14 ,

обвинувачених - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 14.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, до затримання працював на посаді логіста в ТОВ «ТК Союз» (м. Дергачі Харківської області), не одруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, такого, що не має реєстрації та фактичного місця проживання, раніше судимого:

10.06.2005 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

23.11.2005 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі:

19.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

13.11.2012 Харківським районним судом Харківської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі:

30.10.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

30.01.2017 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25.07.2017);

26.03.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_15 та ОСОБА_16 02.01.2021 близько 15 години разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 прибули до багатоквартирного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , з метою примусового повернення особистого майна ОСОБА_17 , яке він залишив там напередодні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 разом із ОСОБА_17 спочатку проникли на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою. Після чого, вони зайшли до багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , надалі ОСОБА_16 , діючи спільно із ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , втілюючи в життя їх спільний злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника, спочатку увійшли до будинку та підійшовши до дверей кв. АДРЕСА_4 , застосовуючи фізичну силу вибили вхідні двері та зайшли у дану квартиру, в супереч волі власниці вказаної квартири ОСОБА_11 .
Після вчинення вищевказаних дій, під час незаконного перебування в приміщенні кв. АДРЕСА_5 , близько 15 год. 15 хв., у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з одного боку, та ОСОБА_11 , який проживає у даній квартирі, з іншого боку, виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виник спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.
Реалізуючи свій спільний, злочинний умисел, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 наблизились до ОСОБА_11 , та оцінивши ситуацію, що склалася, проявляючи агресію, відчуваючи ненависть до нього, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого задуму, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, кулаками та обутими ногами, з силою, почали почергово наносити удари кулаками та взутими ногами в область голови ОСОБА_11 , нанісши при цьому не менше п`ятнадцяти ударів потерпілому, внаслідок чого, ОСОБА_11 , відчуваючи сильний біль, впав на підлогу та втратив свідомість.
Розуміючи той факт, що ОСОБА_11 не чинить жодного опору через непритомний стан, вважаючи виконаними усі необхідні дії для доведення злочину до кінця, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 пішли із місця події.
Таким чином, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у зазначений вище період часу виконали усі дії, які вважали за необхідне, піддавши таким чином травматизації особливо важливі життєві органи потерпілого, що призвело до розвитку небезпечного для його життя стану.
Того ж дня потерпілого ОСОБА_11 було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.
В результаті сумісного протиправного діяння ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спричинили потерпілому ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження:закрита черепно-мозкова травма з наявними крововиливами та саднами на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку, яке належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз № Ї2-14/17-А/21 від 18.01.2021, № 12-14/38-А/21 від 25.01.2021, № 12-14/37-А/21 від 25.01.2021.
Крім цього, 02.01.2021 близько 15 год. 00 хв. у ОСОБА_16 , який незаконно перебував в приміщенні кв. АДРЕСА_5 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_16 , знаходячись в приміщенні вказаної квартири, в той же час, наблизився до присутньої в квартирі ОСОБА_13 , та усвідомлюючи той факт, що перед ним жінка, використовуючи фізичну перевагу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, вихопив з руки ОСОБА_13 , належний їй мобільний телефон Хіаоmі Redmi 5, та поклав його до кишені своєї куртки.
Таким чином, ОСОБА_16 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном.
Після цього, ОСОБА_16 , звернувши на свою користь відкрито викрадений мобільний телефон потерпілої, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_16 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 2403 гривні 81 копійку, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/5404- ТВ від 12.03.2021.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою винуватість у кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 162 КК України, та у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, визнав у повному обсязі. В ході допиту пояснив наступне:

02.01.2021 р. він перебував на Південному вокзалі м. Харкова, де мав намір поїхати до м. Генічеськ. Вирішив провести час в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В кафе було багато людей, в тому числі раніше йому незнайомі ОСОБА_16 , який представився ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 . Вони почали спілкуватися. Через деякий час ОСОБА_16 запропонував допомогти ОСОБА_19 та повернути речі, які чоловік на ім`я ОСОБА_20 нібито відібрав у ОСОБА_19 . Він погодився на пропозицію. Вони утрьох направились за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_15 переліз паркан, відчинив хвіртку. Двері в будинок були відчинені. Вони зайшли до будинку, спочатку підійшли до кімнати, де проживав ОСОБА_21 . Двері відчинилися від поштовху їх ОСОБА_16 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 лежали на ліжку біля вікна. Першим до кімнати зайшов ОСОБА_16 , який наніс ОСОБА_11 декілька ударів руками та ногами в голову та корпус, від чого він впав, після чого ОСОБА_15 також наніс ОСОБА_11 декілька ударів ногою в голову, після чого став утримувати ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_16 почав шукати телефони ОСОБА_19 та інші речі. Обвинувачений бачив, як ОСОБА_16 забрав телефон у ОСОБА_22 з рук.

Особисто він наносив ОСОБА_11 удари руками в голову на початку конфлікту, нанесши близько 5 ударів, а потім, перед виходом, наносив йому удари взутими ногами в голову, але вони не були цілеспрямованими (1-2 удари). ОСОБА_16 наніс ОСОБА_11 3 удари руками в голову.

Потім вони вийшли на вулицю, ОСОБА_15 попросив ОСОБА_16 повернути телефон ОСОБА_13 , але він відповів, що вже повернув його. Потім ОСОБА_19 запропонував закласти телефон у ломбард, на що ОСОБА_15 погодився. На його паспорт було закладено телефон до ломбарду, потім вони поснідали та ОСОБА_15 сів на автобус та поїхав.

Обвинувачений вважає, що ситуація була заздалегідь спланована ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . Свою винуватість не оспорює, у вчиненому розкаюється. Заподіяну шкоду ОСОБА_11 за його лікування відшкодував добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_16 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, частково визнав винуватість у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, та не визнав винуватості у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, пояснивши наступне.

02.01.2021 р. він перебував в кафе «Вдали от жен», де познайомився з ОСОБА_15 . Спиртні напої не вживав. Також він познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_19 , який розповів, що його знайомий ОСОБА_20 наніс йому побої та утримує в себе його особисті речі, після чого ОСОБА_15 запропонував допомогти їх повернути.

Вони утрьох пішли за адресою проживання ОСОБА_20 , дійшовши до домоволодіння, ОСОБА_16 не зміг відкрити хвіртку, ОСОБА_15 перестрибнув паркан, відкрив калитку, вони зайшли на двір. Вільно зайшовши до будинку, вони підійшли до кімнати, в якій проживав ОСОБА_20 , ОСОБА_15 вибив ногою двері. Першим до кімнати зайшов ОСОБА_16 . Тарас встав з ліжка та почав пред`являти ОСОБА_16 претензії, махати руками. Обвинувачений у відповідь почав штовхати ОСОБА_11 , двічі штовхнув його в груди та плечі, від чого він впав. Потім ОСОБА_16 почав спілкуватися з присутньою в кімнаті ОСОБА_13 з приводу телефонів ОСОБА_19 . Він забрав один телефон з ліжка ОСОБА_13 , на що вона казала: «що ви робите?», а також інші телефони, що були в кімнати, та передав їх ОСОБА_19 . В подальшому вони здали телефон ОСОБА_13 до ломбарду на документи ОСОБА_15 . Він не чув, щоб ОСОБА_15 просив повернути ОСОБА_13 телефон.

Обвинувачений визнав незаконність свого проникнення до житла потерпілих, але зазначив, що не мав наміру грабувати ОСОБА_13 , він лише забирав речі, які належали ОСОБА_19 . Удари, які він наносив ОСОБА_11 , не спричинили останньому тяжкі тілесні ушкодження, він штовхав та бив потерпілого лише в тулуб, всі удари в голову наносив ОСОБА_15 .

Потерпілий ОСОБА_11 в ході допиту показав, що 02.01.2021 р. в кафе «Вдали от жен» розпивав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_19 . Останній йому повідомив, що в нього вкрали гроші, тому потерпілий запропонував йому переночувати у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Вранці ОСОБА_19 пішов, залишивши у ОСОБА_11 (з його дозволу) музичну колонку та два телефони для їх зарядки, а потерпілий залишився відпочивати. Пізніше, вдень, коли він лежав у ліжку та спав, до кімнати вломились три особи, стягнули його з ліжка, почали наносити удари. Після чого він опинився у лікарні. Серед осіб, що увійшли до кімнати, був ОСОБА_19 , але ударів він йому не наносив, стоячи в коридорі та посміхаючись. Інші дві особи обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , яких потерпілий раніше не бачив. З ліжка його стягував ОСОБА_16 . Перші удари він отримав по голові, удари наніс ногою ОСОБА_16 , при цьому він бачив його обличчя. Потерпілий пам`ятає як мінімум 2 удари в область голови, після чого він втратив свідомість. На лікуванні з ОСОБА_23 він перебував у лікарні 21 день, було проведено оперативне втручання. Перед ним ніхто не вибачився. Вважає, що за скоєне обвинувачені повинні нести відповідальність. Перед випадком, що стався, він спав, перед цим вживав алкогольні напої. Він впевнений, що удари йому наносив саме ОСОБА_16 , оскільки він бачив перед собою його обличчя. Після падіння з ліжка він лежав на лівому боці. Удари йому наносили в правий бік голови, особа, що завдавала удару, знаходилася за його спиною. ОСОБА_16 був вдягнений в сіру куртку, з бородою. Раніше у нього також була травма голови приблизно у тій же області. ОСОБА_15 його не бив, поки він був у свідомості. Як особи, які прийшли до будинку, забирали мобільний телефон, потерпілий не пам`ятає. Особисто йому обвинувачені відшкодування не надавали, можливо, ОСОБА_15 і переводив гроші на його лікування.

Потерпіла ОСОБА_12 в ході допиту пояснила, що того дня (дату не пам`ятає) вона прийшла з роботи, відпочивала вдома за адресою: АДРЕСА_6 . Двері в її кімнату були зачинені. Вона почула звук ударів, ніби впала шафа. Згодом вона у вікно побачила трьох чоловіків, які бігли від будинку, один з яких був у червоній куртці, їх обличчя вона не бачила. Хвіртка завжди замкнена. Потерпіла допускає, що люди перелізли через паркан та відчинили хвіртку, це їй потім сказали співробітники правоохоронного органу. Того дня двері в будинок були відчинені. В будинку три кімнати. Вона з сином проживають у різних кімнатах. Двері в кімнату її сина ОСОБА_11 вибили, вона до цього була зачинена на гачок. Після подій вона деякий час не виходила з кімнати, адже перелякалась. Після цього вона побачила сина у його кімнаті без тями, після чого разом з невісткою викликали швидку. У лікарні вона бачила ушкодження на голові у сина. Зі слів невістки вона дізналася, що сина побили невідомі особи. Повідомила, що в квартиру сину під час конфлікту не заходила, адже з ним був конфлікт та вона побоювалася.

Потерпіла ОСОБА_13 в ході допиту пояснила, що ввечері 01.01.2021 р. вона в кафе «Вдали от жен» перебувала зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_11 , там познайомилася з особою на ім`я ОСОБА_18 ( ОСОБА_16 ), з ними був знайомий на ім`я ОСОБА_19 , після чого вона, ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 та його знайома дівчина пішли додому до потерпілої, де вживали спиртні напої, потім ОСОБА_19 залишився у них ночувати, а вранці пішов. На прохання ОСОБА_19 він залишив у них його телефони та колонку.

Біля 15-00 год. 02.01.2021 р. вони перебували вдома, ОСОБА_11 спав у ліжку, вона лежала також, грала в телефон. Раптом відчинилась двері, забіг ОСОБА_16 , скинув ОСОБА_11 з ліжка, потім разом з ОСОБА_15 почали наносити йому удари. Після цього ОСОБА_15 утримував ОСОБА_20 , який був без тями, ОСОБА_16 шукав у кімнаті на полках телефони та інші речі ОСОБА_19 , після чого забрав і її телефон Xiaomi Redmi x5, після чого вони покинули будинок. Потерпіла чула, як ОСОБА_15 просив повернути їй телефон.

Перші удари ОСОБА_11 наносили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ногами. ОСОБА_15 наносив удари по голові, а ОСОБА_16 по тулубу ОСОБА_11 (приблизно 5 ударів). Побиття продовжувалося не більше 3 хвилин.

Потім потерпіла побігла на кухню до сусіда ОСОБА_21 , вони привели ОСОБА_11 до тями. Ввечері ОСОБА_11 стало погано, його забрала швидка.

ОСОБА_15 повністю відшкодував спричинену шкоду за лікування ОСОБА_11 , сплативши грошові кошти ОСОБА_13 . Чеки на придбання ліків вона до кримінального провадження не долучала, всього було витрачено 9000 грн. На час допиту матеріальних претензій до ОСОБА_15 вона не має, ОСОБА_16 обіцяв розрахуватися. Телефон їй повернув слідчий, він був перепрошитий. Телефон ОСОБА_16 вирвав у неї з рук.

В ході повторного допиту 14.01.2022 р. та 18.01.2022 р. додатково пояснила, що краще пам`ятала обставини подій під час досудового розслідування. Після дослідження протоколу слідчого експерименту за її участі повідомила, що підтримує показання, надані нею в ході проведення слідчого експерименту, оскільки на той момент вона краще пам`ятала обставини подій.

Свідок ОСОБА_21 в ході допиту показав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_6 , мешкаючи в окремій кімнаті. В іншій кімнаті проживає ОСОБА_11 , який є його хорошим знайомим. 02.01.2021 р. двері до будинку не були зачинені, а двері до його кімнати були зачинені, він знаходився в кімнаті та побачив, що якась особа відчинила його двері і показала йому якийсь документ. Він побачив руку вказаної людини. Через деякий час він вийшов до коридору та побачив чоловіка в рудій куртці, якого впізнав як ОСОБА_16 , у якого в руках був якийсь предмет, схожий на палицю, після чого повернувся до себе. Дещо пізніше він побачив, як з кімнати, де проживає ОСОБА_11 , вийшли 3 чоловіки та побігли на вулицю. Одним з чоловіків був ОСОБА_16 , обличчя якого він бачив, другим - знайомий на ім`я ОСОБА_19 , третім - хлопець, схожий на спортсмена. Свідок спочатку міркував, що це працівники поліції, та чув крики з іншої кімнати та звуки побиття людини. Побиття продовжувалося до 7 хвилин. Чув крики ОСОБА_20 та його дружини. Обличчя осіб, що напали на ОСОБА_11 , не бачив або не може згадати. Після подій він зійшов до кімнати ОСОБА_11 та бачив у нього тілесні ушкодження (синці на голові), він був без свідомості.

Напередодні до будинку прийшов чоловік на ім`я ОСОБА_19 , з яким свідок та ОСОБА_11 того ж дня спілкувалися в кафе «Вдали от жен» в районі Південного вокзалу. ОСОБА_19 декілька разів втрачав документи, які свідок та ОСОБА_11 йому повернули. Тарас ( ОСОБА_11 ) запросив ОСОБА_19 до себе додому, він провів там ніч та вранці пішов.

Також свідок пояснив, що хвіртка при вході в домоволодіння відкривається з боку вулиці за допомогою ключа. Йому завжди відчиняє хвіртку хтось із господарів. Двері до квартири відкриваються ключами, які є у всіх проживаючих в ній людей. Наступного дня після подій він бачив ОСОБА_19 на вулиці, розмовляв з ним, не торкаючись питань, що є предметом справи.

Окрім показань потерпілих та свідка, судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, якими підтверджується винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Так, згідно рапорту ст. о/у Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 від 14.01.2021 03.01.2021 р. з адреси: м. Харків, вул. Карпівська, 8, бригадою ШМД доставлено до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» ОСОБА_11 з попереднім діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, параорбітальна гематома зправа, забій правого вуха, забій нижньої щелепи. Вказаною медичною установою надано довідку про уточнений діагноз від 14.01.2021 р. важка ЧМТ, забій головного мозку, здавлення головного мозку правобічною субдуральною гематомою, забій м`яких тканин голови, обличчя. Стан після операції 12.01.2021 р. Під час роботи встановлені особи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які 02.01.2021 р. близько 15-12 год за вказаною адресою нанесли ОСОБА_11 тілесні ушкодження (к/п, т.1, а.с. 24-25).

Згідно рапорту від 03.01.2021 р., окрім зазначеного вище, зазначено про те, що троє невідомих проникли в будинок, нанесли тілесні ушкодження та відібрали мобільний телефон (к/п, т.1. а.с. 27).

Відповідно до медичної довідки від 03.01.2021 р. ОСОБА_11 доставлений до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» 03.01.2021 р. об 00-12 год. з побутовою травмою (нанесення ушкоджень іншою особою), попередній діагноз: ЗЧМТ, СГМ, підшкірна гематома зправа, забій нижньої щелепи, ребер (к/п, т.1. а.с. 29).

Медичною документацією за період 03.01.2021 20.01.2021 р. підтверджується стан здоров`я ОСОБА_11 , який у вказаний період приходив стаціонарне лікування у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» з проведенням 11.01.2021 р. оперативного втручання. (к/п, т.1. а.с. 37-40).

Відповідно до аналітичного звіту управління кримінального аналізу ГУРП в Харківській області надано інформацію щодо осіб ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 (к/п, т.1, а.с. 70-83).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/17-А/21 від 18.01.2021 р. у зв`язку з пригодою, можливо, 02.01.2021 р. у ОСОБА_11 мала місце закрита черепно-мозкова травма з наявністю синців та саден на обличчі, крововиливів під тверду мозкову оболонку, забою головного мозку. Травма голови утворилась від дії тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, вказаних в постанові, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; травма не могла утворитися внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту на тверду розповсюджену поверхню (к/п, т.1, а.с. 93-94).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2021 р., ОСОБА_21 впізнав на фото ОСОБА_15 як учасника події побиття ОСОБА_11 02.01.2021 р. (к/п, т.1, а.с. 98-101).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.01.2021 р., ОСОБА_11 серед інших осіб впізнав ОСОБА_15 як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження (к/п, т.1. а.с. 105-109).

В ході проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_11 висвітлив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 02.01.2021 р. (к/п, т.1 а.с. 110-116), при цьому зазначив, що його били особа на прізвисько « ОСОБА_18 » та особа на ім`я « ОСОБА_26 » руками та ногами в область голови та тулубу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/38-А/21 від 25.01.2021 р., травма голови, що мала місце у ОСОБА_11 , могла виникнути за обставин, викладених в ході слідчого експерименту за його участю від 21.01.2021 р. (к/п, т.1, а.с. 119-120).

Відповідно до заяви ОСОБА_13 від 24.01.2021 р., остання просить вжити заходів до чоловіка ромської національності на ім`я (можливо) Дамір, який 02.01.2021 р. біля 15-20 год за адресою: АДРЕСА_6 відкрито заволодів її мобільним телефоном Ксіомі Редмі 5. (к/п, т.1. а.с. 121-122).

В ході пред`явлення особи для впізнання 20.01.2021 р. ОСОБА_13 серед інших осіб впізнала ОСОБА_15 , якого бачила 02.01.2021 р. за місцем свого мешкання в момент побиття ОСОБА_11 (к/п, т.1. а.с. 129-132).

В ході проведення слідчого експерименту 21.01.2021 р. ОСОБА_13 показала обставини та механізм завдання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень При цьому зазначила, що удари ОСОБА_11 ногами та руками в область голови наносили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_15 наніс один удар ОСОБА_11 обухом сокири в область голови (к/п, т.1. а.с. 133-140).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/37-А/21 від 25.01.2021 р., травма голови, що мала місце у ОСОБА_11 , могла виникнути за обставин, викладених в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 21.01.2021 р. (к/п, т.1, а.с. 119-120).

В ході огляду місця події 23.01.2021 р, за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 5 громадянин ОСОБА_27 добровільно видав слідчому мобільний телефон Xiaomi Redmi (к/п, т. 1 а.с. 146-149).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2021 р., ОСОБА_11 серед інших осіб впізнав ОСОБА_16 як особу, яка 02.01.2021 р.заподіяла йому тілесні ушкодження (к/п, т.1. а.с. 174-176).

В ході пред`явлення особи для впізнання 24.01.2021 р. ОСОБА_13 серед інших осіб впізнала ОСОБА_16 якого бачила 02.01.2021 р. за місцем свого мешкання в момент побиття ОСОБА_11 , також вказана особа відкрито викрала належний їй мобільний телефон (к/п, т.1. а.с. 129-132).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/5404-ТВ від 12.03.2021 р. ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «XIAOMI» модель «Redmi Note 5 4/64 Gb» у справному стані, без пошкоджень, без врахування комплектних периферійних пристроїв, станом на 02.01.2021 р. становить2403 грн. 81 коп. (к/п, т.2, а.с. 44-47).

В ході проведення слідчого експерименту 09.02.2021 р. ОСОБА_15 показав обставини проникнення 02.01.2021 р. до квартири АДРЕСА_5 та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ) (к/п, т. 2, а.с. 50-61).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/170-А/21 від 17.03.2021 р., травма голови, що мала місце у ОСОБА_11 , могла виникнути за обставин, викладених в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 від 09.02.2021 р. (к/п, т.2, а.с. 63-64).

В ході огляду місця події 09.02.2021 р. зафіксовано обстановку в квартирі АДРЕСА_5 , вилучено сокиру (к/п, т.2, а.с. 66-69).

Згідно листа Генерального директора ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка» (м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 60) ОСОБА_28 : 02.01.2021 р. о 15-38 год. ОСОБА_15 звернувся до ломбарду та надав у заставу мобільний телефон HUAWEI GR5 2017

В ході огляду відеозапису з камери відеоспостережання за адміністративної будівлі напроти кафе «Вдали от жен» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, 60) встановлено (з урахуванням похибки у часі на одну годину) рух трьох чоловіків повз зазначене кафе в напрямку ломбарду «Скарбниця» (к/п, т. 2 а.с. 79).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994, квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_12 , ОСОБА_11 (к/п, т.2, а.с. 80).

Суд також зазначає, що клопотань про призначення судом експертних досліджень, виклик та допит в судовому засіданні експерта сторонами кримінального провадження не заявлялося.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду з боку сторони захисту, яка була вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, надано не було.

Оцінюючи вказані вище показання обвинувачених, потерпілих та свідків на предмет їх достовірності, суд виходить з наступного.

Показання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_21 , а також обвинуваченого ОСОБА_15 повністю узгоджуються між собою та мають взаємодоповнюючий логічний послідовний характер, крім того - підтверджуються іншими доказами, які наведені вище (дані протоколів слідчих дій, висновки експертів).

Суд зазначає, що фактичні дані, викладені ОСОБА_13 в ході проведення за її участю слідчого експерименту, були перевірені шляхом проведення експертного судово-медичного дослідження та не виключено можливість спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень саме за механізмом, який був описаний в ході слідчого експерименту. Розбіжності в показаннях ОСОБА_13 , наданих суду, слід розцінити як об`єктивні якості людської пам`яті через великий проміжок часу між подіями та допитом потерпілої. Після оголошення даних слідчого експерименту потерпіла підтвердила обставини, викладені нею в ході зазначеної слідчої дії.

Показання ОСОБА_11 , надані суду, також належить сприймати як джерело доказу. Потерпілий чітко показав, які саме події до втрати ним свідомості він пам`ятає. Його посилання на об`єктивну неможливість відтворити в пам`яті всі події того дня не може сприйматися судом як намагання ввести суд в оману.

Відтак, суд вважає необхідним відхилити клопотання ОСОБА_16 та захисника ОСОБА_14 про недопустимість зазначених показань потерпілих.

За таких обставин, суд визнає показання вищевказаних потерпілих, свідка, дані, які містять протоколи слідчих дій, висновки експертиз належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинувачених на вчинення незаконного проникнення до житла потерпілих, нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень групою осіб, а у ОСОБА_16 також і на відкрите викрадення майна ОСОБА_13 , критично оцінюючи показання ОСОБА_16 , який заперечує обставини скоєних ним злочинів за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 186 КК України, та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

При цьому умисел обвинувачених охоплювався спричиненням ОСОБА_11 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, при цьому метою нападу була помста за нібито відібрання ОСОБА_11 телефону та інших речей у їх знайомого.

Винуватість же обвинувачених у вчиненні незаконного проникнення до належного ОСОБА_12 житла не оспорюється обвинуваченими та підтверджується наведеними вище доказами.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинувачених відносно ОСОБА_11 як спричинення тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, суд бере до уваги, що і обвинувачений ОСОБА_15 , і потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 чітко зазначили, що удари в область голови ОСОБА_11 , що спричинили тілесні ушкодження, які були встановлені у нього наносили як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_16 .

Доводи ОСОБА_16 щодо того, що ударів в область голови ОСОБА_11 він не наносив, що виключало б його винуватість у вчиненні даного злочину, спростовуються зазначеними вище показаннями потерпілих, а також висновками судово-медичних досліджень та даними, отриманими в ході слідчих експериментів як за участю потерпілих, так і за участю ОСОБА_15 .

Стосовно винуватості ОСОБА_16 у вчиненні пограбування ОСОБА_13 , то вона підтверджується показаннями потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_15 , а також дослідженими судом доказами в їх сукупності та жодним чином не спростовується показаннями самого ОСОБА_16 , який пояснив, що разом з іншими телефонами взяв і телефон, який знаходився на ліжку біля ОСОБА_13 .

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм: кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а також злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також винуватість ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_21 , показаннями обвинуваченого ОСОБА_15 та (частково) показаннями ОСОБА_16 , а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла; злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

ОСОБА_16 , до того ж, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_15 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на час ухвалення вироку відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні; до затримання в іншому кримінальному провадженні офіційно працював, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується формально, не одружений, інвалідності чи тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що у нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти чи непрацездатні особи.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_16 встановлено, що він багаторазово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, також на розгляді інших судів перебуває ряд кримінальних проваджень відносно нього, офіційно не працевлаштований, не одружений, інвалідності чи тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, 16.12.2015 р. був доставлений до КМОСС (м. Чернігів) з приводу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, гостра інтоксикація неускладнена (наркотичне сп`яніння), матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що у нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти чи непрацездатні особи.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_15 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування потерпілому спричиненої шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_16 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст.. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_15 , є вчинення ним кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не може вважати обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_16 , вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, оскільки об`єктивних доказів такого стану суду не надано.

Інших обставин, що обтяжували б покарання обвинувачених, не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є: за ч. 1 ст. 162 КК України кримінальним проступком, за ч. 2 ст. 121 та за ч. 2 ст. 186 КК України тяжкими умисними злочинами, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених, один з яких ( ОСОБА_16 ) раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, факт притягнення обвинувачених до відповідальності у інших кримінальних провадженнях, факт визнання своєї винуватості ОСОБА_15 та його щире каяття, часткове відшкодування ним ОСОБА_11 заподіяних збитків, думку потерпілих, які просили суд призначити обвинуваченим несуворе покарання.

Суд вважає необхідним призначити обвинуваченим за ч. 1 т. 162 КК України покарання у виді обмеження волі, а за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 186 КК України (відносно ОСОБА_16 ) - покарання у виді позбавлення волі, з призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових злочинів.

При призначенні покарання суд, беручи до уваги наслідки, спричинені злочинними діями, зокрема, щодо заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , наявність на розгляді в судах кримінальних проваджень відносно кожного з обвинувачених, наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_15 , не вбачає правових підстав для застосування до обвинувачених вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

Суд зазначає, що виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів неможливо без їх ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, поведінка ОСОБА_15 після вчинення кримінальних правопорушень, визнання винуватості у вчиненому, відшкодування заподіяної шкоди дає суду підстави призначити ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 121 КК України мінімальне покарання, передбачене санкцією відповідної статті.

Крім того, до ОСОБА_16 необхідно при призначенні остаточного покарання застосувати вимоги ст. 71 КК України та призначити його за сукупністю вироків, з врахуванням такого, що набрав законної сили, вироку Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2020 р., покарання за яким обвинувачений фактично не відбував.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_16 необхідно продовжити, а стосовно ОСОБА_15 - обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи належного потерпілій мобільного телефону підлягають стягненню з ОСОБА_16 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року) ОСОБА_15 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.09.2022 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

ОСОБА_16 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_16 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання призначених покарань за цим вироком та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2020 р. остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_16 відраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 24 січня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року) ОСОБА_16 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання - 24.01.2021 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру процесуальні витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 30 копійок (к/п, т. 2 а.с. 48.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року на речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 5, сенсорного типу в корпусі чорного кольору в полімерному чохлі чорного кольору із ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та повернути його потерпілій ОСОБА_13 (к/п, т. 1 а.с. 157)

Речовий доказ: сокиру залишити у володінні потерпілого ОСОБА_11 (к/п, т. 2, а.с. 69-70).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинувачених, які утримуються під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченим, захиснику, потерпілім право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченим також право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1