Провадження № 1-кп/947/956/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у підготовчого судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 30.05.2022 року, та угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 23.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного на службу за мобілізацією під час воєнного стану 26.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення правопорушення проходив службу на посаді водія протитанкового відділення протитанкового взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні «солдат», ?
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, разом з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Так, він будучи призваний по мобілізації під час воєнного стану, зарахованого до списків особового складу військової частини та призначеного на посаду водія протитанкового відділення протитанкового взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», приблизно о 17 годині 00 хвилин 19.04.2022 перебуваючи у приміщенні Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг №25 за адресою: АДРЕСА_2 (район зосередження вказаного батальйону) діючи умисно, всупереч вимог ст.ст. 6,11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, приблизно о 17:00 годині 19.04.2022, відкрито відмовився виконати наказ командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , убути до взводного опорного пункту «Лютий» з метою несення військової служби та обладнання бойових позицій в інженерному відношенні, а також посилення підрозділів з оборони і недопущення прориву противника, у зв`язку із страхом за своє життя в присутності інших військовослужбовців вказаної військової частини. Продовжуючи свої злочинні дії 19.04.2022 солдат ОСОБА_5 написав рапорт про свою відмову виконання зазначеного наказу.
Внаслідок вказаних противоправних дій наказ командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 виконаний не був.
Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України за кваліфікуючими ознаками: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Так, згідно із ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції Закону, що діє з 01.05.2022) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Клопотань щодо визначення територіальної підсудності зазначеного кримінального провадження від учасників судового провадження не надходило.
Таким чином, положення ч. 9 ст. 615 КПК України поширюються на дане кримінальне провадження, а судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування є Київський районний суд м. Одеси.
По кримінальному провадженню №0000121 від 30.05.2022 року між ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонні сфері Південного регіону ОСОБА_3 , 23 червня 2022 року була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.
В угоді про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.4 ст.402 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Одночасно, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення ОСОБА_5 наступного покарання за ч. 4 ст.402 КК України, враховуючи особу ОСОБА_5 , а саме те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, позитивної характеристики, активне сприяння розкриттю злочину, тяжких сімейних обставин, заяви командира 3 механізованого з МПЗ військової частини НОМЕР_1 , в якій він просить не застосовувати до ОСОБА_5 покарання, пов`язане із позбавленням волі та повернути у підрозділ для виконання завдань по відсічі збройної агресії РФ, тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, сторони кримінального провадження, у відповідності до ст.ст. 50, 51, 52, 53, 69 Кримінального кодексу України, дійшли висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме, покарання у виді штрафу в розмірі 4 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 71 400 (сімдесят одну тисячу чотириста) гривень.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала умови укладеної угоди та просила її затвердити, оскільки її умови не порушують прав інших осіб та не становлять суспільної небезпеки і не загрожують інтересам держави.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з прокурором на призначення узгодженого покарання. Зазначив про обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства, судом та викладені в обвинувальному акті в кримінальному провадженні №0000121 від 30.05.2022 року. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.
Суд під розписку відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив ОСОБА_5 процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні; надавати покази у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Крім того, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України.
В ході судового розгляду, судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_5 вину визнає в повному обсязі, який раніше не судимий,позитивно характеризується, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, тяжких сімейних обставин, заяви командира 3 механізованого з МПЗ військової частини НОМЕР_1 , в якій він просив не застосовувати до ОСОБА_5 покарання, пов`язане із позбавленням волі та повернути у підрозділ для виконання завдань по відсічі збройної агресії РФ. Обставини, що обтяжують покарання в ході судового розгляду не встановлені.
Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.
За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_5 , наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,373-374,392,393,394,395,473-475,615 КПКУкраїни,суд УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.06.2022 року, укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонні сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000121 від 30.05.2022 року.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 71 400 (сімдесят одну тисячу чотириста) гривень.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді особистого забов`язання, скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1