25.04.2022
Справа № 331/949/22
Провадження № 1-кс/331/352/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у неповерненні майна, вилученого в ході незаконного обшуку,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у наповерненні майна, а саме: мобільного телефону Iphone 11 Pro imei: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного зв`язку НОМЕР_2 , вилученого в ході незаконного обшукупо кримінальному провадженню № 0000075 від 19.03.2022 року за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 44-А, кім. № 342 гуртожитку № 6 Дніпропетровського державного медичного університету.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що СВ УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000075 від 19.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У березні 2022 року до неї звернувся за правовою допомогою громадянин України - ОСОБА_5 , який є студентом 2 курсу Дніпровського державного медичного університеті. Паралельно із навчанням ОСОБА_5 також працює в Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. І.І. Мечнікова у відділенні анестезіології та реанімації з ліжками інтенсивної терапії № 3 на посаді медичної сестри медичної палати.

Зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що 21.03.2022 року, приблизно о 12-00 год., невідомі озброєні люди прийшли до кім. № 342 гуртожитку № 6 Дніпровського державного медичного університету, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 44-А за місцем фактичного проживання останнього та викрали його. Перед викраденням ОСОБА_5 , 21.03.2022 року в його кімнаті був проведений несанкціонований обшук, під час якого у останнього відібрали мобільний телефон Iphone 11 Pro, IMEI НОМЕР_1 з сім-картою мобільного зв`язку НОМЕР_2 . Очевидцем вказаних подій був однокурсник ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

В подальшому зазначені вище особи, погрожуючи ОСОБА_5 зброєю, використовуючи хомути, зв`язали його руки ззаду, одягнули на голову пакет АТБ та вивели його із гуртожитку на очах у мешканців та коменданта, посадили в автомобіль та вивезли в невідомому напрямку. Очевидцями вказаних обставин були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За фактом викрадення ОСОБА_5 його рідні зателефонували на лінію 102, на гарячу лінію Служби безпеки в Дніпропетровській області, проте жодної реакції на вказане звернення не надійшло.

Метою викрадення ОСОБА_5 було отримання в позаправовий спосіб інформації. Підставою допиту було те, що його мати - ОСОБА_9 є депутатом Приморської міської ради Запорізької області та працює на посаді заступника голови Бердянської РДА Запорізької області з гуманітарних питань. Спочатку він відмовлявся щось пояснювати, проте після того, як йому почали погрожувати, він погодився відповідати на запитання. Його допитували про рідних та близьких, про обставини, з якими він не був обізнаний.

Як в подальшому зрозумів ОСОБА_5 , це були працівники СБУ, які привезли його до приміщення, схожого на номер готелю з 3 ліжками за адресою: АДРЕСА_1 . В даному приміщенні його тримали більше 2-х днів під наглядом сторонніх осіб і відвезли до м. Дніпра лише вранці 24.03.2022 року.

Після того, як ОСОБА_5 висадили біля гуртожитку, до нього підійшли слідчі СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (ім`я не пам`ятає), які супроводили його до кімнати № НОМЕР_3 у гуртожитку АДРЕСА_2 , куди занесли вилучені у ОСОБА_5 21.03.2022 року мобільний телефон, ноутбук та інше майно. Після чого, за участю понятих, був проведений повторний обшук на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/949/22, провадження № 1-кс/331/324/2022 від 23.03.2022 року.

За результатом вказаного обшуку був незаконно складений протокол обшуку від 24.03.2022 у кримінальному провадження № 0000075 та повторно вилучений мобільний телефон.

ОСОБА_5 має статус свідка у кримінальному провадженні № 000075 від 19.03.2022 року.

Адвокат ОСОБА_3 вважає, що оскільки мобільний телефон був вилучений у ОСОБА_5 фактично 21.03.2022 року без складання будь-яких процесуальних документів, то вилучене в такий позаправовий спосіб майно, підлягає негайному поверненню його законному володільцю.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 свою скаргу підтримала за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просила її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної скарги, посилаючись на те, що про факт викрадення ОСОБА_5 та вилучення у нього мобільного телефону невстановленими особами 21.03.2022 року, йому нічого не відомо. На підставі ухвали слідчого судді від 23.03.2022 року, 24.03.2022 року у приміщенні кімнати № 342 корпусу 6 буд. АДРЕСА_3 було проведено обшук, під час якого ОСОБА_5 добровільно надав мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон був вилучений, визнаний речовим доказом та направлений до експертної установи для проведення експертизи.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Частина 1 ст. 167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171 КПК України, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000075 від 19.03.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, 23 березня 2022 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 (гуртожиток № 6 Державного дніпропетровського медичного університету),з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, виявлення предметів та документів, які можуть бути використані як докази вчинення вищевказаного злочину та мають значення для досудового розслідування, зокрема чорнові записи, комп`ютерна техніка, мобільні пристрої для передачі інформації (мобільні телефони, планшети, ноутбуки), флеш-карти та інші носії інформації, які містять інформацію щодо вчинення злочину ОСОБА_12 .
Як слідує зі змісту протоколу обшуку від 24.03.2022 року та з продемонстрованого у судовому засіданні, в порядку ст. 359 КПК України, відеозапису вказаної слідчої дії, під час проведення обшуку, ОСОБА_5 добровільно видав слідчому ОСОБА_4 мобільний телефон іphone 11 Pro imei: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мольного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , який був в подальшому вилучений.
Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Також статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод закріплено, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону. Отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок зберігання доказів регулюється положеннями ст. 100 КПК України.
З аналізу змісту ст. 100 КПК України вбачається, що закон по-різному регулює вилучення та зберігання таких видів доказів як речі і документи. Зокрема, частиною першою ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу. А згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. З аналізу зазначеної норми вбачається, що під час обшуку могло бути вилучене будь-яке майно, що має значення для кримінального провадження. При цьому майно на вилучення якого прямо надавався дозвіл ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук не набувало статусу тимчасово вилученого майна, а відтак подальше його зберігання регулювалося положеннями ч. 2 ст. 100 КПК України, за умови відповідності такого майна критеріям речових доказів.
Відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами та передачу на відповідальне зберігання від 25.03.2022 року, мобільний телефон Іphone 11 Pro imei: НОМЕР_1 з сім-картою № НОМЕР_4 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000075 від 19.03.2022 року, який, в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 13.04.2022 року направлений на дослідження до експертної установи.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми діючого законодавства, з урахуванням того, що в судовому засіданні встановлено, що мобільний телефон ОСОБА_5 був вилучений 24.03.2022 року на підставі ухвали слідчого судді від 23.03.2022 року і не є тимчасово вилученим майном, слідчий суддя вважає, що він не підлягає поверненню, як тимчасово вилучене майно.
Разом з тим доводи заявника про те, що мобільний телефон був вилучений у ОСОБА_5 21.03.2022 року без складання будь-яких процесуальних документів в позаправовий спосіб, не знайшли свого підтвердження, оскільки не доведені наявними доказами безсумнівно.

З огляду на викладене, вказана скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у неповерненні майна, вилученого в ході незаконного обшуку відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1