Справа №487/1836/22
Провадження №1-кс/487/1493/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00859 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
16.06.2022 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження за № 00859 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: чорну шкіряну сумку в якій знаходяться: ключ чорного кольору з магнітним кодовим ключем, запальничка у вигляді пістолету, кусачки для нігтів, мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою Vodafone , моб тел. НОМЕР_2 та на зарядний пристрій Vivo.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в проваджені СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000859 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Період дії воєнного стану, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації, відповідно до указу Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 21 квітня 2022 прийняла Закон України № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 22 травня 2022 прийняла Закон України № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Органом досудового слідства встановлено, що 14.06.2022 року, приблизно о 16:00 год., більш точного часу на теперішній час не встановлено, ОСОБА_4 знаходився на проспекті Центральному в м. Миколаєві Миколаївської області, навпроти магазину «Фокстрот», який розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Центральний, 27-Б, де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , який тримав у руці мобільний телефон марки « Samsung», моделі « GT-9082» білого кольору, та діючи умисно, відкрито, протиправно, з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, зі спини наніс удар рукою по голові, а саме в районі потилиці та від чого ОСОБА_5 впав на землю. Після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари руками в область голови потерпілого, який лежав на землі.

В подальшому з метою доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_4 вирвав з руки потерпілого ОСОБА_5 , який лежав на землі, мобільний телефон марки « Samsung», моделі « GT-9082», білого кольору, при цьому продовжуючи наносити потерпілому ОСОБА_5 удари в область голови. В подальшому ОСОБА_5 підвівся з землі та почав втікати від нападника.

Заволодівши вищевказаним мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток.

14.06.2022 по вищевказаному кримінальному провадженню в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у якого в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено: чорну шкіряну сумку в якій знаходяться: ключ чорного кольору з магнітним кодовим ключем, запальничка у вигляді пістолету, кусачки для нігтів, мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою Vodafone , моб тел. НОМЕР_2 та зарядний пристрій Vivo.

В подальшому відповідно до вимог КПК України, постановою слідчого вищезгадані речі визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, прокурором у клопотанні не доведено необхідність накладення арешту на вилучені у ОСОБА_4 речі, а саме: чорну шкіряну сумку в якій знаходяться: ключ чорного кольору з магнітним кодовим ключем, запальничка у вигляді пістолету, кусачки для нігтів, мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою Vodafone , моб тел. НОМЕР_2 та зарядний пристрій Vivo.
Дане клопотання обґрунтовано формально та не містить підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Не доведено прокурором і існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Прокурор не надав суду будь-яких вагомих даних, що без вилучення зазначеного вище майна та досить тривалого за часом обмеження власника майна в здійсненні свого такого права, неможливо отримати інформацію про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження за ч.4 ст. 186 КК України та підлягають встановленню.
Слідчий суддя вважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказане майно провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Також, вилучені речі не можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України .
Таким чином, правових підстав для арешту вилучених у ОСОБА_4 речей слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи відсутність достатніх правових підстав для арешту, наслідки арешту майна для його власника та інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке завдає суттєвих матеріальних втрат для його власника, завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00859 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1