Справа №303/3229/21
№1-кп/303/538/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000316 від 20.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, з незакінченою середньою освітою, судимого 10.12.2020 Тячівським районним судом Закарпатської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від вдібування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем строковї військової служби ВЧ НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді слюсара будівельно-відновлювальної роти, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, близько 17 год. 00 хв. 24.02.2020 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 (військовий госпіталь АДРЕСА_2 ), де проходив лікування та яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав та показав, що сусідка по місцю його проживання по телефону повідомила йому про те, що його вагітна дружина з кровоточею та загрозою викидня потрапила в лікарню на БАМі в м. Ужгород. 24.02.2020 звертався до офіцера військового госпіталя відпустити його відвідати вагітну дружину в лікарні, на що йому було відмовлено, оскільки такі питання вирішуються командиром військової частини за місцем проходження військової служби. Вечером 24.02.2020 самовільно зилишив розташування військового госпіталя в м. Мукачево та поїхав до вагітної дружини у лікарню на БАМі в АДРЕСА_3 .
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.3 КК України, його вина стверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що у лютому 2020 році перебував на посаді заступника командира роти по виховній роботі та показав, що військовослужбовець ОСОБА_4 24.02.2020 самовільно залишив військовий госпіталь, де проходив лікування, розшукові заходи солдата ОСОБА_4 не дали результату, проводилося службове розслідування по факту самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини.
Крім того, вина ОСОБА_6 стверджується: довідкою №66 від 25.02.2020 про самовільне залишення ОСОБА_4 24.02.2022 військової частини НОМЕР_2 (військовий госпіталь АДРЕСА_2 ); актами службового розслідування за фактом самовільного залишення 24.02.20202 військовослужбовцем строкової служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 військової чатсини НОМЕР_2 та оглядами речей- військової форми, залишеної військовослужбовцем ОСОБА_4 за місцем лікування.
За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного та вважає вірною кваліфікацію його дій за ст. 408 ч.3 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного що негативно характеризується за місцем попередньої строковї служби.
Щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, суд визнає за обставини, які пом`якшують покарання винного.
Обставини, що обтяжують покарання винного, відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.3 ст. 408 КК України, оскільки така міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці другому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Судом з"ясовано, що ОСОБА_4 10.12.2020 засуджено вироком Тячівського районного суду Закарпатської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від вдібування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік.
З урахуванням зазначеного, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 ч.3 КК України було вичнено ОСОБА_6 24.02.2020, тобто до постановлення вироку Тячівським районним судом Закарпатської області від 10.12.2020, суд приходить до висновку про необхідність самостійного виконання вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2020.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.01.2021 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який рахується з моменту його фактичного затримання - 06.01.2021.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 06 січня 2021 року.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1