Провадження №11-кп/801/547/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
та обвинуваченого ОСОБА_9 в режимі відеоконференції

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000782 від 01 вересня 2021 року, якою клопотання прокурора задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 11.05.2022 року до 09.07.2022 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620,00 гривень стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Каїр, громадянина Арабської Республіки Єгипет, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

01 листопада 2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в тому, що маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені дату та час, діючи умисно, обвинувачений ОСОБА_9 придбав ніж, який за своїм зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї та почав носити його при собі. Згідно висновку експерта № СЕ 19/102-21/11864-ХЗ від 17.08.2021 ніж, який було вилучено у ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 працівниками Батальйону патрульної служби особливого призначення «Вінниця», являється холодною зброєю, колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.
В судовому засіданні прокурор в порядку абз. 5 ст. 20-5 Перехідних положень КПК України подала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , оскільки існує ризик переховування від явки до суду, якому неможливо запобігти застосувавши більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Дане клопотання мотивовано тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області призначалися судові засідання на 02.12.2021, 25.01.2022, 28.02.2022 та 26.04.2022 на які обвинувачений без поважних на те причин не з`явився. Таким чином, обвинувачений ухиляється від явки до суду, що зумовило застосування до останнього приводу, а в подальшому 26 квітня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області обвинуваченого було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання про що постановлено відповідну ухвалу.
Вказує на те, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений буде переховуватися від явки до суду, що підтверджується тим, що останній за адресою свого останнього місця проживання не проживає ( АДРЕСА_3 ) Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, немає постійного місця проживання, обвинувачується також ще й у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Відповідно існує ризик того, що обвинувачений буде ухилятися від явки до суду, усвідомлюючи, що за вчинене кримінальне правопорушення у разі доведення його винуватості, доведеться нести відповідальність у вигляді реального відбування покарання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року клопотання прокурора задоволено частково. Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, починаючи з 11.05.2022 року до 09.07.2022 року включно з визначенням розміру застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620,00 гривень.
У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час; 2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; 3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснено ОСОБА_9 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_9 в судові засідання призначені на 07.12.2021 року, 25.01.2022 року, не з`явився, хоча щоразу належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Жодного доказу поважності причин неявки до суду від нього не надходило.
Ухвалою Вінницького міського суду від 25.01.2022 року судом постановлено доставити обвинуваченого приводом у супроводі осіб, які виконують ухвалу, в судове засідання, призначене на 28.02.2022 року. На виконання ухвали суду працівниками поліції вживалися заходи з метою доставки в судові засідання обвинуваченого, проте згідно рапорту працівника поліції ОСОБА_9 раніше дійсно проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, на даний час у приміщенні вказаного гуртожитка проводиться ремонт і ОСОБА_9 там не проживає. Директор одного з підприємств, який повідомив наведену інформацію, вказав, що жодних контактів обвинуваченого у нього не залишилося.
Неявка обвинуваченого в судові засідання, а також відсутність обвинуваченого за місцем проживання зумовило оголошення його в розшук (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2022 року).
Таким чином, поведінка обвинуваченого в даному кримінальному провадженні переконує суд про наявність ризику ухилення ОСОБА_9 від явки до суду.
При цьому, суд критично оцінює доводи обвинуваченого про те, що він не повідомлявся про дати судових засідань, оскільки вказана інформація йому надсилалася на мобільний телефон, номер якого він повідомив на стадії досудового розслідування. Крім цього, на підтвердження інформування ОСОБА_9 про дати і час судових засідань, прокурор надала суду для огляду переписку із обвинуваченим у мобільному додатку, де він повідомляється про дати і час судових засідань та про наслідки неявки.
Крім того, судом взято до уваги відсутність у обвинуваченого офіційного місця праці, а також наявність у провадженні суду ще одного провадження за ч.1 ст. 309 КК України. Кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України стосується дій обвинуваченого в період, коли в провадженні суду вже перебував обвинувальний акт за ч. 2 ст. 263 КК України. Обвинувачений не з`являвся до суду по кожному із вказаних проваджень, що переконує суд у тому, що він вчинив дії не лише з продовження протиправної діяльності, а й з ухилення від явки до суду.
Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про наявність таких ризиків у справі, як ухилення обвинуваченого від явки до суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд не вважає, що будь-який інший, окрім тримання під вартою, достатньо гарантуватиме належну поведінку обвинуваченого, з огляду на встановлені ризики у цьому кримінальному проваджені, які мають характер не лише обґрунтованого припущення можливого невиконання обов`язків обвинуваченим, а й досягли рівня вчинення ним реальних дій з нехтування вказаними обов`язками.
Визначаючи розмір застави у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб суд виходив з того, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, а тому у суду відсутні підстави для визначення обвинуваченому застави у розмірі 60-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як цього просить прокурор.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу.
Вказує про те, що ухвала суду про застосування запобіжного заходу не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Судом не взято до уваги, що обвинувачений раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, які проживають в Хмельницькій області, що на думку сторони захисту, спростовує висновок суду про відсутність соціальних зв`язків.
Крім того, судом не розглянуто можливість застосування альтернативних запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав подану захисником апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Законодавець вказує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300A. вказано, що метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Суд першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Надаючи оцінку настання ризиків, суд першої інстанції вірно взяв до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 під час розгляду в суді кримінального провадження, який не з`являвcя на судові засідання без поважних причин, тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою затягування судового розгляду, а також уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого правопорушення може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати дотриманню розумних строків розгляду кримінального провадження.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення та пояснення учасників під час судового розгляду в судові засідання суду першої інстанції призначені на 07.12.2021, 25.01.2022, обвинувачений не з`являвся, хоча щоразу належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, жодного доказу поважності причин неявки до суду від обвинуваченого не надходило. При чому, як і в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції прокурор надала суду для огляду переписку з обвинуваченим, де він повідомляється про дати і час судових засідань та наслідки неявки.
Водночас, суд оцінює критично пояснення підозрюваного про те, що мобільний телефон було здано у ломбард і жодних повідомлень про судові засідання обвинуваченому не надходило, оскільки з наданої прокурором переписки з мобільного додатку VIBER вбачається, що повідомлення були відправлені та доставлені на номер мобільного телефону обвинуваченого, що підтверджується відповідним символом «??» із мобільного додатку VIBER. У разі якщо б мобільний телефон було здано у ломбард, як про це стверджує обвинувачений, то він перебував би у вимкненому режимі, тоді б біля вказаних повідомлень був статус не доставлено.
Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду від 25.01.2022 року до обвинуваченого застосовано привід у супроводі осіб, які виконують ухвалу, в судове засідання, призначене на 28.02.2022. На виконання ухвали суду працівниками поліції вживалися заходи з метою доставки в судові засідання обвинуваченого, проте згідно рапорту працівника поліції ОСОБА_9 раніше дійсно проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, на даний час у приміщенні вказаного гуртожитка проводиться ремонт і ОСОБА_9 там не проживає. Директор одного з підприємств, який повідомив наведену інформацію, вказав, що жодних контактів обвинуваченого у нього не залишилося. Неявка обвинуваченого в судові засідання, а також відсутність обвинуваченого за місцем проживання зумовило оголошення його в розшук (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2022 року).
Згідно відомостей про особу обвинуваченого, вбачається, що він хоч і раніше не судимий, однак офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного та офіційного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, позитивних характеристик, а також поручителів забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Крім того, в матеріалах судового провадження наявна відповідь проректора з міжнародних зв`язків Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова - С.Заїки від 10.06.2021 № 05/4-33145 на запит дізнавача сектора дізнання Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 . З якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 був зарахований на 1 курс стоматологічного факультету наказом від 31.10.2006 № 419, однак за невиконання навчального плану та академічну заборгованість наказом від -01.10.2008 № 400 відрахований з університету. Під час навчання в університеті неодноразово порушував Статут університету та правила проживання в гуртожитку. Проявляв себе як невідповідальний та неуважний студент, якому багаторазово оголошувались сурові догани за систематичні пропуски занять, грубе порушення правил проживання в гуртожитку, у грудні 2008 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 203 КУпАП. 14.12.2009 року ВНМУ ім. М.І.Пирогова дав згоду на продовження навчання у приватному вищому професійно-технічному навчальному закладу «Учбово науково-виробничий центр УКРТЕХПРОГРЕС» м. Харків.
Апеляційним судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції наявне ще одне кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України в період коли в провадженні суду вже перебував обвинувальний акт за ч. 2 ст. 263 КК України.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника про те, що на утриманні обвинуваченого перебуває двоє малолітніх дітей та про міцність його соціальних зв`язків в місці його проживання, оскільки належними доказами вони в судовому засіданні не були підтверджені. При цьому доводи захисника про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суттєво зменшить ризики на які послався прокурор у своєму клопотанні є непереконливими, на думку колегії суддів, оскільки спростовуються попередньою поведінкою обвинуваченого, якому було відомо, що стосовно нього розглядається кримінальне провадження.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачений немає постійного місця проживання, з його слів проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно, колегія суддів враховує відсутність документу про право власності на житло, який має відповідати Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яких інших документів, зокрема договору оренди житла, які б підтверджували наявність постійного місця проживання обвинуваченого і могли б виступати підставою для застосування іншого виду запобіжного заходу.
Апеляційний суд не погоджується з доводами захисту про те, що судом першої інстанції не розглянуто можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, адже судом визначено розмір застави, яка, на думку колегії суддів, буде гарантувати у разі її внесення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігати встановленим ризикам.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттєвими, оскільки ст. 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою і в судове засідання апеляційного суду вони надані не були.
Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, яка дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 68,404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000782 від 01 вересня 2021 року, якою клопотання прокурора задоволено частково та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 11.05.2022 року до 09.07.2022 року включно з визначенням розміру застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620,00 гривень стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4