ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/924/22 Справа № 206/6670/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року засудженому ОСОБА_6 скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2018 року.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбуття покарання та покладеними на нього обов`язками, став на шлях злісного ухилення від відбування покарання та 26.09.2019 року, 10.10.2019 року, 24.10.2019 року, 14.11.2019 року, 28.11.2019 року, 12.12.2019 року, 26.12.2019 року та 09.01.2020 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також шість разів притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2, 4 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та був підданий адміністративним стягненням, що свідчить про те, що засуджений грубо порушує покладені на нього вироком суду обов`язки, систематично вчиняє адміністративні правопорушення та не бажає ставати на шлях виправлення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову про відмову у скасуванні йому іспитового строку.
В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що суд не врахував тієї обставини, що передумовою звернення органу з питань пробації до суду з відповідним поданням є встановлення причин невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та надання письмового застереження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням, однак у даному випадку будь-які попередження щодо нього не здійснювались.
Крім того, зазначає, що порушення обов`язків явки для реєстрації обумовлено тим, що він мав їздити на заробітки, щоб забезпечити своїх дітей та він пропонував інспектору надати виправдувальні документи.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу засудженого та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та відмовити у поданні органу з питань пробації про скасування ОСОБА_6 іспитового строку. Додатково повідомили, що засуджений ОСОБА_6 одружений, має на утриманні чотирьох дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, його батько, який отримав інвалідність потребує допомоги та догляду. Крім того, зазначають, що засуджений ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я та бажає стати на захист України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, про що ним подано ряд заяв. Також посилається на те, що не з`являвся на реєстрацію до органу з питань пробації у зв`язку з тим, що вимушений був працювати, щоб забезпечити утримання своєї сім`ї та лікування матері, однак не міг надати виправдувальних документів, оскільки був працевлаштований не офіційно.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приймаючи рішення про скасування засудженому ОСОБА_6 іспитового строку, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений, будучи ознайомленим з порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та обов`язками, покладеними на нього вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2018 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не надав документів, які підтверджують поважність такої неявки. Крім того, ОСОБА_6 за час відбуття покарання вчинив шість адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, та, відповідно, шість разів притягався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень. Таким чином, суд дійшов до висновку, що засуджений безвідповідально ставиться до обмежень та обов`язків, встановлених вироком суду, що свідчить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Як вбачається з вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки. На засудженого, у відповідності до ст. 76 КК України було покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З обов`язками, визначеними вироком суду та порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений 18.08.2019 року, знав про обсяг обов`язків, покладених на нього вироком суду, що не оскаржується в апеляційному порядку.
Не дивлячись на свою обізнаність про покладені на нього обов`язки, 26 вересня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 14 листопада 2019 року та 28 листопада 2019 року засуджений ОСОБА_6 до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, будь-яких документів, які підтверджують поважність причин неявки не надав, про що було складено відповідні попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням від 28 серпня 2019 року.
Крім цього, за час відбуття іспитового строку покарання засуджений ОСОБА_6 шість разів притягався до адміністративної відповідальності, а саме 04 серпня 2018 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, 09 вересня 2018 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 28 жовтня 2018 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 14 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 18 вересня 2019 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП та 15.11.2019 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, в тому числі й за керування транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку ОСОБА_6 після засудження його за ч. 2 ст. 286 КК України, систематично вчиняв нові адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не виконував покладені на нього вироком суду обов`язки, не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а тому звільнення від відбування покарання у даному випадку не виконує мети призначеного покарання та має бути скасовано, а засуджений направлений до місць позбавлення волі для відбуття призначеного йому судом покарання.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки всупереч зазначеного ним, органом з питань пробації, на підставі ст. 166 КВК України було винесено йому письмове попередження скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.с. 21, 23).
Крім цього, колегія суддів зазначає, що обставини неявки засудженого у визначені дні до уповноваженого органу з питань пробації мають бути поважними та підтвердженими належними документами, а тому його доводи, що він працював за межами міста та був позбавлений можливості з`явитись для реєстрації є безпідставними та не підтверджується жодним доказом.
Той факт, що засуджений ОСОБА_6 має на утриманні чотирьох дітей, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та батька, який отримав інвалідність, не спростовує факту порушення ним порядку та умов відбуття покарання з випробуванням та правильності висновків суду, щодо необхідності скасування йому іспитового строку та направлення для відбуття призначеного покарання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути неповноту судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено, а доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року про скасування ОСОБА_6 іспитового строку та направлення його для відбування покарання у вигляді позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4