Справа № 359/3153/22
Провадження № 1-кс/359/771/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду без технічної фіксації скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру в кримінальному провадженні №00001747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :
30.05.2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена скарга на повідомлення слідчого про підозру в кримінальному провадженні №00001747, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування своєї скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. 01.11.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Захисник стверджує про очевидну необґрунтованість такої підозри, відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Окрім того, захисник зазначив, що листом слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київської області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.12.2021 року № 23923/109/1200/08 повідомлено, що кримінальне провадження втрачене та зупинене.

В судове засідання захисник не з`явився, на електрону адресу суду надіслав заяву, в якій скаргу підтримав, просив її розглянути без їх з підозрюваним участі.

Ні прокурор, ні слідчий в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином. Матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді не надали.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Розглянувши скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Однією з найважливіших процесуальних дій у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, з яким кримінальний процесуальний закон пов`язує настання певних юридичних наслідків. З моменту повідомлення про підозру починається стадія притягнення особи до кримінальної відповідальності та фактично з`являється можливість практичної реалізації принципу змагальності у кримінальному процесі.

Процес спростування підозри нерозривно пов`язаний з дотриманням принципу процесуальної рівності сторін, про який зазначає ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Кресс проти Франції» від 07.06.2001 як про один з елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду та який вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище.

Пункт 10 частини першої статті 303 КПК України передбачає право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити на досудовому провадженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру слідчим суддею вирішується в світлі встановлення судом порушення порядку повідомлення про підозру або встановлення фактів затягування правоохоронними органами досудового розслідування після оголошення певній особі про підозру, тобто для недопущення довготривалої невизначеності статусу особи щодо вчинення або не вчинення нею злочину, тобто задля недопущення тривалого перебування особи в статусі підозрюваного без вироку суду з цього питання.

Судом встановлено, що у провадженні Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебували матеріали кримінального провадження за №00001747, внесеного до ЄРДР 23.10.2019 року.

З матеріалів скарги вбачається, що 01.11.2019 року старшим слідчим слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, яке погоджене процесуальним керівником - прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 .

Відповідно до копії листа слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київської області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.12.2021 року № 23923/109/1200/08 повідомлено адвоката ОСОБА_3 , що кримінальне провадження втрачене та зупинене.

В свою чергу на вимогу слідчого судді матеріали кримінального провадження №00001747, внесеного до ЄРДР 23.10.2019 року також надані не були.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру на підставі трьох документів: заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 та протоколу допиту свідка ОСОБА_9 .

Як зазначає в скарзі захисник заява про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України), за підписом ОСОБА_8 від 21 жовтня 2019 року є недостатнім та недопустимим доказом у справі. Вона не містить підпису ОСОБА_8 про ознайомлення його зі змістом ст. 383 КК України, тобто, про те, що особа підлягає кримінальній відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину. Окрім того, ця заява подана через 5 років після подій, які за заявою потерпілого відбувалися ще в 2014 році.

Показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 не можуть слугувати беззаперечним підтвердженням тих фактів, які сторона обвинувачення вважає встановленими та на які посилається, а також не можуть бути достатніми доказами, оскільки потерпілий та свідок, будучи між собою друзями, є об`єктивно упередженими та зацікавленими у вирішенні справи на користь потерпілого. Показання давали більше, ніж через 5 років після подій 2014 року. Показання зацікавлених осіб не є підставою для пред`явлення підозри.

Органом досудового розслідування на стадії повідомлення про підозру не встановлено події та складу кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру не відповідає вимогам п.п.4-6 ст.277, ст.91 КПК України.

Родовим і безпосереднім об`єктом злочину, відповідальність за яке передбачена ст. 190 КК України, є врегульовані законом суспільні відносини власності. Предмет злочину - чуже майно.

Будь-які докази того, що потерпілий ОСОБА_8 мав у власності (в електронному гаманці) 127 одиниць криптовалюти «біткоїн» відсутні. Не встановлено факту передачі ОСОБА_4 електронного коду доступу до електронного гаманця потерпілого. «Доказом» є тільки слова «потерпілого» та свідка. Будь-якого документального чи іншого підтвердження наявності біткоїнів в ОСОБА_8 , їх зникнення немає.

Окрім того, відсутні офіційні відомості із Національного банку України та/або Міністерства фінансів України станом на 20.02.2014 року про надання криптовалюті «біткоїн» певного правового статусу на території України, офіційне визнання її в Україні валютою, платіжним засобом, тощо, а також відомості про курс (вартість) «біткоїна» в перерахунку до української гривні.

Згідно відповіді Національного банку України на адвокатський запит про надання інформації щодо «криптовалют» від 16 листопада 2020 року станом на 20 лютого 2014 року (дату події кримінального правопорушення) криптовалюти не мали правового статусу в Україні. На сьогодні питання щодо врегулювання порядку здійснення операцій з «крипто валютами», оподаткування доходів, отриманих від таких операцій, процедур фінансового моніторингу знаходяться на стадії розробки.

В зв`язку з тим, що криптовалюта «біткоїн» не має правового статусу валюти, платіжного засобу, майна в Україні, вартості (курсу «біткоїна» в перерахунку до української гривні) встановити не можливо, вказана криптовалюта не може бути об`єктом кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження на момент пред`явлення повідомлення про підозру не містять належних та допустимих доказів та відомостей наявності у потерпілого ОСОБА_8 і коштів в сумі 3000 доларів США, не встановлено факт передачі їх ОСОБА_4 .

Конкретна дата вчинення кримінального правопорушення, зазначена в повідомленні про підозру (20 лютого 2019 року), не відповідає змісту показань потерпілого та свідка ОСОБА_9 , котрі не вказували конкретну дату вчинення злочину. Дали показання про те, що не пам`ятають точну дату вчинення злочину.

Зібрані органом досудового розслідування на стадії повідомлення про підозру докази не доводять факт існування події та складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 190 КК України, не доводять причетності ОСОБА_4 до вказаного кримінального правопорушення, його вини.

Необґрунтованість підозри стверджується ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 07 липня 2021 року в цьому ж провадженні, справа №359/10352/19, котрою в задоволенні клопотання слідчого про тримання під вартою ОСОБА_4 відмовлено саме в зв`язку з необґрунтованістю підозри.

Вказані твердження захисника не спростовані ні слідчим чи прокурором, які не з`явилися в судове засідання, та не подали жодного пояснення чи клопотання з приводу поданої скарги.

Крім того, слідчий суддя також вважає за доцільне звернути увагу на те що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суду слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, слідчому судді також не вдалося, оскільки на його вимогу останні надані не були.

За таких обставин, враховуючи викладене, на підставі доводів захисника та наявних в справі матеріалів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.01.2019 року в кримінальному провадженні №00001747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1