У Х В А Л А
Іменем України

02.05.2022 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кодинськ Красноярського краю, Кежемського району, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000155 від 01.05.2022,
в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даним клопотанням, погодженим з прокурором Жмеринської окружної прокуратури.
Клопотання мотивує тим, що 30.04.2022 приблизно о 22:55 год. ОСОБА_4 під час дії военного стану на території України. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в м. Жмеринка по вул. Шевченка біля магазину «АТБ», зустрiв ОСОБА_7 , у якого вирiшив протиправно заволодіти належним йому майном.
В подальшому, ОСОБА_4 о 23.05 год., рухаючись по вул. Б.Хмельницького. 10. біля торгівельного центру «Рубін» слідом за ОСОБА_7 , наздогнав його та, реалізуючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно наніс останньому близько 5-и ударів кулаком правої руки по тулубу. Після чого, діючи з корисливим мотивом та метою, підбурений жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, відкрито, шляхом ривка, заволодів спортивною курткою ОСОБА_7 , в кишені якоi знаходився мобільний телефон марки «Теcnо» із двома сім-картами «Київстар». Після вчиненого, ОСОБА_4 3 викраденим майном залишив мiсце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмiрi 5000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного часу.
01.05.2022 o 03.00 год. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
01.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, окрім цього, в нього відсутнє законне джерело доходу, постійне місце роботи; незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків чи експертів, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, ОСОБА_4 матиме можливість здійснювати на них відповідний незаконний вплив; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, позавчора, між ним та потерпілим виник конфлікт на підставі словесних образ. Він вдарив потерпілого по тулубу, зірвавши з нього куртку, почав тікати, потерпілий крикнув, що там телефон, після чого забрав телефон з куртки, а куртку викинув. Телефон мав намір повернути на наступний день.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що всі докази, які додані прокурором до даного клопотання є недопустимими доказами. Із врахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, має соціальні зв`язки, а саме два брати, раніше не судимий, має постійне місце проживання та зазначив, що тяжкість злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтована самими показами підозрюваного та органом досудового слідства приведеними у клопотанні слідчого доказами, зокрема: рапортом інспектора-чергового ЧЧ Жмеринського РВП ГУНП ОСОБА_8 від 01.05.2022; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.05.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.05.2022; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 01.05.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.05.2022; протоколом огляду від 01.05.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 01.05.2022; протоколом огляду відеофайлу від 01.05.2022; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.05.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2022; пртотоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.05.2022; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2022.
Викладені обставини дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України є вірогідною і достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів, оскільки вказані вище докази з достатньою вірогідністю свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а питання про оцінку вищенаведених доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення не входить до компетенції суду на даному етапі провадження, у зв`язку з чим суд не приймає заперечення захисника ОСОБА_5 щодо недопустимості наданих доказів.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 хоча і раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає з двома братами, позитивно характеризується за місцем проживання, однак офіційно не працює, у нього відсутні стабільні джерела доходу, підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що cвідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також характер та обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 свідчить про реальність ризику того, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, які вони надавали під час досудового розслідування, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи, тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.
Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи вище зазначене, суд не приймає заперечення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 .
Відтак, під час судового розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може вчинювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 виправдані, як це підтверджує практика Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29 червня 2022 року включно.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 176,178,186,193,194,196,197,202,203,205,309,395 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кодинськ Красноярського краю, Кежемського району, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання 01 травня 2022 по 29 червня 2022 року включно.
Виконання ухвали в частині взяття під варту покласти на Жмеринський РВП ГУНП у Вінницькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя