ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2940/22 Справа № 428/5437/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ачігвара Очамчірського району, Грузія, громадянина Грузії, не одруженого, маючого середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні № 0001122,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану територіальна підсудність судових справ, належних до розгляду Луганським апеляційним судом, змінена, у зв`язку з чим визначений Дніпровський апеляційний суд.
За ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжений строком на 60 днів, тобто до 09.04.2022 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, що обставини з часу застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не змінились, підстави обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює скасування чи обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на тривалість перебування обвинуваченого під вартою та те, що на момент розгляду клопотання потерпілі надали покази, всі свідки, заявлені стороною обвинуваченні були допитані.

Вказує, що жодний ризик, заявлений у клопотанні, прокурором не обґрунтований та недоведений.

Зазначає, що обвинувачений мешкав за зареєстрованим місцем проживання зі своєю сім`єю, де зможе відбувати цілодобовий домашній арешт з можливістю проходити лікування від ряду хвороб, які загострилися в нього саме в закладі позбавлення волі.

В судове засідання захисник не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду його апеляційної скарги, подав до суду заяву про участь в судовому засіданні за допомогою системи «Easycon», однак в призначений час на зв`язок не вийшов. Просив залишити без розгляду його апеляційну скаргу.

Враховуючи, що чинний кримінальний процесуальний закон не містить відповідної норми, яка б дозволила суду апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу адвоката без розгляду, її розгляд проводиться по суті.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення. До таких висновків суд першої інстанції також дійшов при оцінці особистісних відомостях про обвинуваченого, який є громадянином Грузії, має постійне місце проживання, ніде не працює та не навчається, не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки він не одружений, неповнолітніх дітей не має, також прийняв до уваги його стан здоров`я, зокрема те, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря нарколога КДПВ № 1 КУ СМБЛ з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіоїдів, стимуляторів, синдром залежності.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначені судом ризики продовжують існувати.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_5 сім`ї, з якою обвинувачений мешкав за зареєстрованим місцем проживання, де він може перебувати під домашнім арештом, не підтверджуються наданими матеріалами справи. Навпаки, судом І інстанції встановлена відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого. Щодо необхідності проходження лікування обвинуваченим через загострення його хвороб, то захисником відповідні докази не надані та вказане питання не було предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи захисника стосовно того, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку з чим ризики втратили свою актуальність, то колегія суддів хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінка учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що провина ОСОБА_5 в інкримінованих злочинах ще не доведена, та може бути не доведена взагалі за ч. 1 ст. 121 КК України, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 345 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4