Справа № 204/2636/22
Провадження № 1-в/204/607/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

09 травня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_6 про застосування ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_3 засуджений 09 жовтня 2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти місяців арешту. Вирок Жовтоводського міського суду було скасовано в частині призначеного покарання, вироком Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року та постановлено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_3 було призначено покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 березня 2021 року. Під час тримання у ДУВП № 4 характеризував себе позитивно. З 10 беререзня 2021 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення та одне стягнення. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із обслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 Кримінально виконавчого кодексу України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст. 110 Кримінально виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається. Засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення та адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» клопоче про застосування ст. 81 КК України. Підсобні робітники, які оформлені в установі долучаються до різних робіт.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав подання установи. Суду пояснив, що під час відбування покарання до нього стягнення не застосовувались. Заохочення були, однак за що саме він не пам`ятає. В Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» він виконує різні роботи, між іншим працює на складі вантажником. Участі у програмах диференційованого навчання він не бере, однак ходить до церкви. Йому відома програма «Правова освіта», деякі із засуджених ходять та навчаються, однак він нікуди навчатись не ходить. Окрім роботи нічим більше не займається. Телефон, який був вилучений він знайшов, однак де саме він його знайшов сказати не може.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , враховуючи досліджені матеріали особової справи просив відмовити в задоволенні подання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України та призначено покарання у виді п`яти місяців арешту.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року було скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України та призначено покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі. В іншій части вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року залишено без змін.
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року набрав законної сили 03 лютого 2021 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Щодо даних про особу, то ОСОБА_3 був засуджений 05 грудня 2018 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання іспитовим строком. В подальшому ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року та остаточно призначено покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі. Враховуючи зазначена, держава вважала за можливим виправлення ОСОБА_3 та надала йому таку можливість, однак ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про небажання останнього дотримуватись чинного законодавства та вести право слухняну поведінку.
Згідно характеристики від 23 травня 2022 року, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 березня 2021 року. Під час тримання у ДУВП № 4 характеризував себе позитивно. З 10 березня 2021 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення та одне стягнення. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із обслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 Кримінально виконавчого кодексу України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Відповідно до ст. 110 Кримінально виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.
Згідно наказу в.о. начальника установи ОСОБА_7 від 16 березня 2021 року № 149/АГ-21 ОСОБА_3 зарахований до складу господарчої обслуги установи на посаду машиніста з прання та ремонту спецодягу другого розряду.
Слід окремо зазначити, що ОСОБА_3 будучи офіційно зарахований до складу господарчої обслуги установи на посаду машиніста з прання та ремонту спецодягу другого розряду, фактично працює підсобним робітником, що в судовому засіданні підтвердив як і сам засуджений, так і представник установи.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_3 , він має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та одне стягнення у вигляді догани від 08 жовтня 2021 року.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , 23 вересня 2021 року під час проведення неповного обшуку у засудженого ОСОБА_3 в особистих речах, а саме в кишені брюк було виявлено та вилучено заборонений предмет, мобільний телефон «Мейзу». В усній формі засуджений повідомив, що телефон належить саме йому. Внаслідок чого 08 жовтня 2021 року на ОСОБА_3 було накладено стягнення у вигляді догани.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КВК України, засудженим забороняється: придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.
Згідно із наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14 червня 2019 року «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», засудженим забороняється: виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , будучи обізнаним про правила поведінки та правила тримання під вартою, нехтуючи Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, та будучи попередженим про недопустимість порушення таких правил, умисно допускає їх порушення та порушення вимог режиму.
Окрім цього, слід зазначити, що вказати де саме засуджений ОСОБА_3 знайшов заборонений предмет, а саме телефон марки «Мейзу» в судовому засіданні фактично відмовився, оскільки, як пояснив сам засуджений він забув, що суд розцінює, як відсутність розкаяння у вчиненому правопорушенні та свідчить про відсутність бажання ставати на шлях виправлення.
Однак суд зазначає, що наявність заохочень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення, так як існує ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.
При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.
Згідно пункту 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.
При цьому, ч. 2 ст. 9 КВК України передбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, подяки йому були надані за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками роботи за 2 квартал, а також за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками роботи за 2021 рік, а також заготівлі продовольчого забезпечення у період воєнного стану, тобто в обов`язкових заходах, передбачених Правилами внутрішнього розпорядку установи. Будь які заохочення з боку адміністрації установи за виявлену ініціативу з боку самого засудженого відсутні, що свідчить про відсутність такої ініціативи у засудженого.
Застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.
Як вбачається з довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_3 , протягом 2021 року до нього було застосовано 1 заохочення. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого ОСОБА_3 заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.
З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_3 відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання з липня 2021 року має два заохочення за сумлінне ставлення до праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
На думку суду, не зважаючи на наявність позитивної характеристики, термін покарання який відбув ОСОБА_3 є недостатнім, щоб суд міг дійти висновку про виправлення засудженого та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.
Також слід окремо зазначити, що як вбачається з матеріалів особової справи, а саме довідки про судимості (а.с. 24-25 особової справи) засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, також до засудженого судом застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, однак до позитивних змін у поведінці засудженого це не призвело та він продовжив вчиняти кримінальні правопорушення в період іспитового строку.
Окрім цього, суд звертає увагу, що в судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 суду повідомив, що він в жодних заходах виховного та диференційованого характеру участі не бере, лише ходить до церкви, таким чином судом ставиться під сумнів надана характеристика на засудженого Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
На думку суду, відбуття тієї мінімальної межі, а саме половини строку покарання за обставин викладених вище, не є тією безумовною підставою, яка могла б свідчити про виправлення особи та достатньою підставою для того щоб суд міг дійти висновку про настання таких позитивних змін в особистості засудженого які передбачені ст. 6 КВК України, а тому відсутні підстави визначені ст. 81 КК України для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1