ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2657/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/183/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Теребовлянського районного суду від 11 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено процесуальні обов`язки.

Питання щодо стягнення витрат за проведення експертизи та речових доказів вирішено.

Згідно вироку 14.11.2021 близько 11 год 00 хв., ОСОБА_8 , здійснив крадіжку глибинного електронасоса "ВОДОЛЕЙ" із накритого бетонною плитою колодязя, який розташований на території колишньої школи за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого для нього майна, ОСОБА_8 , переконавшись, що його дії не будуть поміченими, переслідуючи корисливий мотив, діючи таємно, умисно, з метою особистого збагачення, знявши бетону кришку проник в колодязь, що розташований на території колишньої школи, що за адресою АДРЕСА_2 та в подальшому дістав із дна колодязя глибиний електронасос «ВОДОЛЕЙ» БЦПЄ 0,5-50У вартістю 2100 грн, руками від`єднав його від гумового шланга та троса, після чого з викраденим залишив вище вказану територію.

В подальшому викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення чи сховище.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок Теребовлянського районного суду від 11 травня 2022 року змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України. Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 45 КК України (у зв`язку з дійовим каяттям) на підставі поданої ним заяви.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки місце де було скоєно злочин, є неогорожена територія непрацюючої школи на якій знаходиться свердловина а не колодязь, з якої було викрадено електронасос.

Також зазначає, що сторона обвинувачення ненадала доказів (технічний або санітарний паспорт на колодязь чи свердловину), з яких можна було б встановити будову (природу) гідротехнічної споруди.

Також вказує на те, що за наявністю вільного доступу на територію колишньої школи не можна вважати свердловину сховищем, а тому виключити з вироку кваліфікуючу ознаку поєднана з проникненням у сховище замінивши на таємне викрадення чужого майна.

Також захисник посилається на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального проступку, однак суд прийшов до невірної кваліфікуючої ознаки, за що засудив його за тяжчим злочином ніж фактично ним було скоєно, і ненадавши скористатись своїм правом на звільнення від покарання згідно ст. 45 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти доводів обвинуваченого та його захисника і просить залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Із вироку суду першої інстанції вбачається, що в даному провадженні згідно ст.349 КПК України було визнано недоцільним дослідження доказів, щодо викладених в обвинувальному акті обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованому йому злочину, оскільки обвинувачений такі обставини не заперечував і в своїх показаннях підтвердив вчинення інкримінованих йому дій.

В апеляційній скарзі захисник також не заперечує встановлених в ході судового розгляду обставин, однак не погоджується з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше сховище, є правильним.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що дії обвинуваченого щодо таємного викрадення чужого майна не підлягають кваліфікації за ознакою проникнення у сховище колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах цього провадження.

Так, згідно вироку визнано доведеним зокрема те, що ОСОБА_8 викрав глибинний електронасос із колодязя розташованого на території школи.

У своїх показаннях в суді першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину і повідомив, що обставини вчинення ним кримінального правопорушення 14 листопада 2021 року викладені в обвинувальному акті правильно. Зокрема, обвинувачений підтвердив те, що з метою крадіжки прикладаючи фізичні зусилля зняв бетонну кришку з колодязя і звідти викрав глибинний електронасос ВОДОЛЕЙ БЦПЄ 0,5-50У, який в подальшому приніс додому та мав намір використовувати для власних потреб.

На переконання колегії суддів, в даному випадку колодязь з бетонною кришкою, суд першої інстанції правильно визначив як «сховище», яке не має вільного доступу до речей, які в ньому знаходяться.

В цьому провадженні встановлено і в апеляційній скарзі не заперечується, що доступ до електромотора виник внаслідок прикладанням значної фізичної сили для зняття бетонної кришки з колодязя, а тому твердження захисника, що ця кришка призначена для захисту лише від забруднення сторонніми предметами, і не виконувала охоронної функції колегія суддів оцінює критично.

Так, зі встановлених у цій справі обставин видно, що для вчинення крадіжки обвинувачений не мав вільного доступу до майна, яким мав намір незаконно заволодіти, і тому вживав додаткових заходів, що свідчить про спрямованість умислу винного на заволодіння чужим майном саме зі сховища, де воно зберігалось. Для реалізації цього умислу обвинувачений вживав заходів для подолання перешкоди у вигляді важкої бетонної кришки, яка об`єктивно перешкоджає вільному доступу в колодязь.

Доводи захисника про те, що обвинувачений не проникав сам безпосередньо у занадто вузьку свердловину і витягнув мотор за допомогою троса не спростовують правильності кваліфікації його дій. Так, згідно з положеннями п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 №10, під проникненням у сховище слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно і без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Доводи захисника, що в даному випадку мало місце лише розукомплектування гідротехнічної споруди шляхом вилучення її функціонального елементу, тобто неправильне на думку захисника встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути перевірені в ході апеляційного розгляду шляхом повторного дослідження обставин провадженні і відповідних доказів, оскільки в даному провадженні сторона захисту не заперечувала і повністю погодилась із викладеними в обвинувальному акті обставинами. В апеляційній скарзі не стверджується про порушення вимог статті ст.349 КПК України щодо визначення порядку дослідження доказів.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Доводи захисника про те, що територія школи, де розташований колодязь, була не огородженою також не спростовують правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки такі доводи є неналежними через те, що у цьому провадженні обвинуваченому було інкриміновано проникнення у сховище, а не на територію школи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою зміну вироку та підстав для звільнення обвинуваченого за ст. 45 КК України, як про це просив захисник під час апеляційного розгляду не виявлено.

Щодо покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, правильно врахував як ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і особу винного, який повністю визнав вину, щиро розкаявся, його стан здоров`я, і те, що він є інвалідом III групи, раніше не судимого згідно ст.89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.07.2013 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, також це підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №527 від 23.11.2021 року, а тому призначив покарання у мінімальному розмірі.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів справи, при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України суд у повній мірі дотримався вимог зазначеної статті.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленого відносно ОСОБА_8 вироку, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді