Справа № 450/1624/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/81/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши в м.Львові у відкритому судовому засіданні в кримінальному проваджені №0001756 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.1,2 ст.125 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2021 року визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - відмовлено.

Згідно вироку ОСОБА_6 , 20.11.2019 року близько 13 год. 00 хв. перебуваючи по місцю проживання потерпілої ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 в ході раптово виниклого конфлікту із останньою на ґрунті особистих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи на руках дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що останній є малолітнім, та може спричинити йому тілесні ушкодження, умисно кинув дитину на підлогу внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 , як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на спинці носа синець, забійні садна носа, забійну гематому правої щоки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього 20.11.2019 року близько 13 год. 00 хв. перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 , умисно, схопив її правою рукою за одяг, після чого притримуючи потерпілу наніс один удар кулаком у грудну клітку та один удар в підборіддя справа. В подальшому продовжуючи конфлікт, який відбувався на кухні у житловому будинку потерпілої, ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаками в ділянку грудної клітки, живота та лівого стегна ОСОБА_9 , після чого намагаючись покинути місце проживання дружини, ОСОБА_6 ,знаходячись у коридорі на сходовій клітці шарпав потерпілу за руки, наносив удари в ділянки плечей, намагаючись відштовхнути її від себе, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 , як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на правій щоці, підборідді, передній поверхні грудної клітки, животі, обох плечах, правому передпліччі, лівому стегні 16 синців, набряк в ділянці 4 пальця лівої кисті та 1 пальця лівої стопи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього 20.11.2019 року близько 13 год. 00 хв. перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність з метою спричинення тілесних ушкоджень своєму тестеві ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту із останнім на ґрунті особистих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар головою в ділянку обличчя, а саме в ніс потерпілого чим спричинив останньому, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на повіках обох очей 2 синці, на спинці садно,злам кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Не погоджуючись з вироком судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2021 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження № 0001756 від 21 листопада 2019 року в Пустомитівському районному суді Львівської області.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що при дослідженні доказів суд не надав належної уваги та оцінці доказам. Зокрема вказує, що є суперечності в показах потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 щодо механізму та способу вчинення кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_6 відносно ОСОБА_11 ; експерт ОСОБА_13 хоча і підтвердив свої висновки судово-медичних експертиз № 168/2019 від 25.11.2019 року, № 167/2019 від 25.11.2019 року, № 92/2020 від 26.05.2020 року відносно потерпілих, проте показав, що неможливо встановити механізм та спосіб вчинення кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_6 відносно ОСОБА_11 , тому, на думку апелянта, відсутні прямі докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисних насильницьких дій відносно ОСОБА_11 ; вважає, що тілесні ушкодження потерпілої могли утворитись від її неправомірних дій відносно ОСОБА_9 .

Зазначає, що суд при винесенні вироку не вповній мірі дослідив та надав відповідну правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 щодо нанесення удару потерпілому ОСОБА_10 .. ОСОБА_6 з невідомих підстав, протизаконно був замкнений потерпілою ОСОБА_9 , що підтверджується її показаннями наданими в судовому засіданні, в будинку та таким чином його не випускали з будинку. Судом не було взято до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неправомірних дій потерпілого ОСОБА_10 , який намагався поламати пальці лівої руки обвинуваченого, які привели до усвідомлення обвинуваченим того, що такі неправомірні дії ОСОБА_10 становлять загрозу для його здоров`я.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не визнає себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, а тому відповідно не визнає і заявлені цивільні позови потерпілих.

Сторона захисту наголошує, що позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, що викладені цивільному позові. За таких обставин вважає, що суд безпідставно за відсутності будь яких доказів чи посилання на них частково задовольнив цивільні позови потерпілих у кримінальному провадженні.

Водночас звертає увагу, що у відповідності до ст. 59 КПК України, якщо потерпілим є неповнолітня особа участь законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями ст.44 цього Кодексу. У відповідності до п.2 ст.44 КПК України, як законні представники можуть бути залучені батьки, а у разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї. Неповнолітній ОСОБА_11 знаходиться під піклуванням матері, має бабу як зі сторони матері так і батька, тому вважає залучення як законного представника органу опіки та піклування порушенням вимог вищевказаних статей КПК України.

В судове засідання апеляційного суду прибув прокурор ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , інші учасники кримінального провадження, будучи належно повідомленими про розгляд справи, не з`явилися в судове засідання, заяв про відкладення від них не поступало. За таких обставин та враховуючи вимоги ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників судового процесу, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що відсутні прямі докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисних насильницьких дій відносно ОСОБА_11 , а тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 могли утворитись від її неправомірних дій відносно обвинуваченого, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, з висновку експерта № 168/2019 від 25 .11. 2019 року судово-медичної експертизи, вбачається, що при огляді та з представлених медичних документів ОСОБА_9 у неї виявлено на правій щоці, підборідді, передній поверхні грудної клітки, животі, обох плечах, правому передпліччі, лівому стегні 16 синців, набряк в ділянці 4 пальця лівої кисті та 1 пальця лівої стопи. Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення потерпілої за медичною допомогою, ймовірно 20 листопада 2019 року від дії тупих предметів, якими могли бути удари таким предметами, в цілому не могли утворитися при падінні з висоти власного росту, можливо при обставинах, на які вказує потерпіла, відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.123-125)

Згідно висновку експерта № 167/2019 від 25 .11. 2019 року встановлено, що при огляді та з представлених медичних документів ОСОБА_11 виявлено на спинці носа синець, забійні садна носа, забійну гематому правої щоки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення за медичною допомогою, ймовірно 20 листопада 2019 року від дії тупих предметів, можливо при обставинах, на які вказує мати дитини, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.126-127).

Крім того, твердження обвинуваченого щодо невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілих повністю спростовуються показаннями потерпілих, свідків та експерта, допитаних судом першої інстанції, а також іншими доказами дослідженими судом.

Покликання апелянта, що суд не взяв до уваги показання обвинуваченого щодо неправомірних дій потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними, метою яких є уникнення обвинуваченого від відповідальності за скоєне.

Доводи захисника про те, що суд не зазначив у вироку розбіжності у показах потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_6 та всупереч вимогам ст.375 КПК України не сформулював механізм та спосіб вчинення кримінального проступку обвинуваченим відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , колегія також вважає необгрунтованими.

Суд першої інстанції зважив, що у судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_13 , який підтвердив надані висновки судово-медичних експертиз потерпілих, вказав, що тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, та їх утворення можливе при обставинах на які вказують потерпілі.

За таких обставин суд першої інстанції правильно оцінив обставини вчинення кримінального правопорушення, виходячи із наявних у справі доказів, зокрема медичних документів та показань експерта.

Провівши системний аналіз матеріалів кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо потерпілої ОСОБА_9 , малолітнього потерпілого ОСОБА_11 та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України щодо потерпілого ОСОБА_12 .

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Оцінюючи доводи захисника щодо неправильності вирішення судом цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував моральні, фізичні страждання, інші негативні явища, яких зазнали потерпілі внаслідок спричинення їм легких тілесних ушкоджень та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цивільних позовів, стягнувши з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000,00 та стягнувши на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, такий розмір моральної шкоди є об`єктивним, співмірним та відповідає моральним втратам потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а тому судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Доводи апелянта, що суд безпідставно залучив орган опіки та піклування до участі у справі, оскільки неповнолітній ОСОБА_11 має законних представників, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки чинним КПК України не обмежено право суду залучати до участі у справі орган опіки та піклування у разі, якщо потерпілим є малолітня особа.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки захисник не навів передбачених ст.412 КПК України істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення, та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4