КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області 09 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2022 задоволено частково клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та заборонено користуватися автомобілем марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
В іншій частині клопотання прокурора - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що слідчим суддею фактично повторно накладено арешт на автомобіль марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , оскільки 16.02.2022 слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області вже накладався арешт на вказаний автомобіль, із забороною відчуження та розпорядження майном.

Жодних заборон на користування вказаним автомобілем ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022
_____________________________________________________________________ Справа №369/3567/22 Слідчий суддя ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2235/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

не встановлювалося.

Апелянт вказувала на незаконність вилучення спірного автомобіля, та зазначала, що 22.02.2022 чоловік ОСОБА_10 - ОСОБА_11 керував вищезазначеним автомобілем та раптово припинив рух з технічних причин. Після зупинки даний транспортний засіб заблокувало два автомобілі, з яких вийшли раніше невідомі чоловіки, один з яких представився дізнавачем ВП №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 , а інші два чоловіки представились оперативними працівниками, жодних документів не надали. Дізнавач пред`явив ухвалу слідчого судді та повідомив ОСОБА_11 про те, що вилучає на підставі вказаного рішення даний автомобіль. Копію ухвали слідчого судді дізнавач не вручив, однак надав можливість її сфотографувати.
У зв`язку із вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022 та початком бойових дій ОСОБА_13 не мала можливості вирішувати питання щодо вилучення автомобіля. При цьому, її чоловік неодноразово бачив, як невідома особа рухалась по місту Києву на даному автомобілі.
03.05.2022 встановлено, що автомобіль знаходиться в підземному паркінгу в с. Чайки, по вул. В. Лобановського, 2-А., у зв`язку з чим було викликано поліцію та подано відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.
На переконання захисника, у вищезазначених працівників поліції були відсутні процесуальні повноваження на вилучення транспортного засобу на підставі ухвали слідчого судді про накладення арешту.
Крім того, органом досудового розслідування відносно ОСОБА_8 здійснювалося незаконне візуальне спостереження, зокрема даний факт підтверджується тим, що за автомобілем останньої працівники поліції рухалися цілеспрямовано, а після вимушеної зупинки його вилучили.
Жодного документа за фактом вилучення транспортного засобу стороною обвинувачення не надавалося.
Апелянт звертала увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке вчинене в січні 2021 року, тобто до вилучення вказаного майна.
Крім того, на момент вилучення вказаного автомобіля у органу досудового розслідування був відсутній висновок експертизи на підтвердження того, що договір, на підставі якого відчужено автомобіль від першого власника, був підроблений.
Однак, не зважаючи на те, що право власності на вилучений автомобіль зареєстроване за ОСОБА_14 , він зберігався не на штрафмайданчику Головного управління Національної поліції в Київській області, а був переданий дізнавачем невідомим особам.
У даному кримінальному провадженні об`єктом злочину є підроблений документ, а не автомобіль.
Таким чином, на переконання захисника, вилучений автомобіль не підпадає під критерії речового доказу закріплені в ст. 98 КПК України, зокрема він не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його слідів та не містить відомостей, які могли б бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також, апелянт зазначала, що 04.05.2022 вона подала клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, після чого сторона обвинувачення повторно звернулась із клопотанням про накладення арешту на спірний автомобіль, із забороною права користуватись, відчужувати та розпоряджатись ним.
Апелянт зазначала, що ОСОБА_13 , як володілець майна, усвідомлює, що була введена в оману під час придбання вказаного автомобіля. Разом з тим, остання є добросовісним набувачем, а тому не заперечує щодо накладення арешту в частині попередньої ухвали щодо відчуження та розпорядження.
Крім того, апелянт вказувала на те, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала 17.05.2022.
Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомила.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_8 , яка не прибула в судове засідання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , та представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна або її захисника, та дані по вручення їм копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.
Як зазначено в апеляційній скарзі та підтверджується даними наявної у матеріалах провадження розписки, копію оскаржуваної ухвали захиснику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 вручено 17.05.2022, тоді як подано апеляційну скаргу 23.05.2022 (понеділок), тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із клопотання прокурора, сектором дізнання відділення поліції №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження за №0000109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Як зазначено у клопотанні слідчого, в ході досудового розслідування встановлено, що 04.02.2022 до ЧЧ ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_15 про те, що 01.02.2022 невідома особа шляхом підроблення документів незаконно, тобто без відома та участі власника ОСОБА_15 , перереєструвала автомобіль марки «AUDIA7», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 був зареєстрований на ОСОБА_15 .

Допитаний потерпілий ОСОБА_15 показав, що 28.12.2022 він придбав автомобіль марки «AUDIA7», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , того ж дня уклав договір лізингу із ОСОБА_17 , після чого передав останньому у користування вказане авто, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також комплект ключів. Жодних дій щодо перереєстрації даного автомобіля він не робив, нікого не уповноважував, будь яких документів не підписував.
В подальшому встановлено, що 31.01.2022 невідома особа шляхом подачі підроблених документів, а також шляхом підробки підпису від імені ОСОБА_15 уклала договір комісії № 6200/22/1/022209 від 31.01.2022, між нібито ОСОБА_15 та ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ» , юридична адреса м. Київ, вул. Наталії Ужвій, 10, кв. 304, згідно якого ТОВ брав на себе зобов`язання за комісійну плату здійснити продаж автомобіля марки «AUDIA7», д.н. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_15 .
На підставі вказаного договору, ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ» здійснено продаж автомобіля марки «AUDIA7», д.н. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , шляхом укладення договору купівлі продажу СГ № 6200/22/022209 від 01.02.2022 з ОСОБА_18 , який того ж дня реалізував вказане авто (договір купівлі продажу укладений в ТСЦ № 8045/2022/3080752) ОСОБА_8 .
Як зазначено у клопотанні, органом досудового розслідування встановлено, що ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ» не вперше є учасником сумнівних правочинів, які укладають на підставі підроблених документів та предметом яких є транспортні засоби. Зокрема, мають місце непоодинокі випадки, в яких ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ» укладає договори комісії з невідомими особами, які здійснюють підробку підписів від імені справжніх власників транспортних засобів. Вказані транспортні засоби за участю ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД», в подальшому декілька разів реалізовуються на підставних осіб, що є учасниками злочинної схеми, з метою створення ускладнень для повернення автомобілів їх законним володільцям.
22.02.2022 під час огляду за адресою м. Київ, вул. Андрущенко, 6-В, було виявлено та вилучено автомобіль марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
Постановою тимчасово виконуючого обов`язки дізнавача СД ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 від 14.02.2022 автомобіль марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000109, від 05.02.2022.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000109 та накладено арешт на автомобіль марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який 01.02.2022 зареєстрований (договір купівлі продажу укладений в ТСЦ № 8045/2022/3080752) на ОСОБА_8 , із забороною відчуження та розпорядження.
06.05.2022 прокурор Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотаннямпро накладення арешту на автомобіль марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який 01.02.2022 зареєстрований на ОСОБА_8 (договір купівлі-продажу укладений в ТСЦ № 8045/2022/3080752), із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ід 09.05.2022 задоволено частково клопотання прокурора, та заборонено користуватися автомобілем марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
У задоволенні іншої частини клопотання прокурора - відмовлено.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення заборони користування автомобілем марки AUDI, модель А7, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що у випадку користування вказаним автомобілем, він може бути прихований, пошкоджений зіпсований, чи знищений.
При цьому, слідчий суддя обгрунтовано відмовив у частині вимог клопотання щодо накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, з тих підстав, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022 у кримінальному провадженні № 0000109 на вказане майно вже накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог закону, наклав заборону користування арештованим транспортним засобом, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею фактично повторно накладено арешт на автомобіль марки AUDI, модель А7, червоного кольору, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , оскільки 16.02.2022 слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області вже накладався арешт на вказаний автомобіль, із забороною відчуження та розпорядження майном, спростовується даними оскаржуваної ухвали.

Так, як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею клопотання слідчого задоволено частково, та прийнято рішення щодо накладення заборони користування вищевказаним транспортним транспортом, із відмовою у задоволенні вимог клопотання прокурора щодо накладення арешту на автомобіль марки AUDI, модель А7, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 з тих підстав, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022 вже накладено арешт на вказаний автомобіль, із забороною відчуження та розпорядження ним.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Посилання апелянта на незаконність вилучення 22.02.2022 транспортного засобу марки AUDI, державний номер НОМЕР_2 , та передання вказаного автомобіля на зберігання невідомим особам, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, проте підлягають перевірці під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду справи по суті.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставним, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений автомобіль відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області 09 травня 2022 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3