Справа № 203/1612/22
Провадження № 1-кп/0203/600/2022
У Х В А Л А
28.09.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000181 від 11 квітня 2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
Прокурор в судовому засідання заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраної міри запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зменшилися та не зникли ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, у зв`язку із чим може переховуватися від суду, може виїхати за кордон, або на тимчасово окуповану територію; перебуваючи на свободі, матиме доступ до документів та речових доказів у кримінальному провадженні та, з урахуванням тяжкості покарання, зможе знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; будучи військовослужбовцем та маючи досвід застосування зброї, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу, матиме усі можливості вплинути на свідків у вказаному кримінальному провадженні з числа інших військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема, самовільне залишення військової частини, дезертирство тощо. Застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не може запобігти вищевказаним ризикам. Крім того, як альтернативний запобіжний захід просив визначити заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_5 просив не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, зазначив, що він не переховувався, а самостійно з`явився до військовій частини, має хворе серце. Його майно в м. Маріуполі зруйноване та він не має можливості сплатити заставу.
Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора: свідки допитані, будь-якого доступу до речей він не має, тому не зможе їх спотворити, ризик вчинення іншого кримінального провадження є припущенням прокурора, ОСОБА_5 самостійно повернуся до військової частини. Просила змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд приходить до висновку про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, приймаючи до уваги, що останній, залишаючи розташування військової частини в умовах воєнного стану, повинен був знати, що за це є кримінальна відповідальність. Окрім того, суд вважає, що у разі повернення до військової частини, останній може реально впливати на свідків, які є його співслужбовцями, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Однак, суд вважає, що прокурором не доведені ризики, щодо знищення, спотворення речей та документів та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги, що будь-яких доказів доступу ОСОБА_5 до речей і документів, які стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні, не надано, та ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та ОСОБА_5 слід продовжити обраний раніше запобіжний захід у вигляду тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» складає з 01 січня 2022 року від 51780 до 207120 гривень.
Визначаючи згідно з ст. ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, яким не завдано матеріальної шкоди, тому приходить до висновку про визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 207120,00 грн.
Керуючись ст. ст. 176-178, 193 -197, 199, 331 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 листопада 2022 року, з подальшим триманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).
ОСОБА_5 може бути звільнений під заставу 207120 (двісті сім тисяч 120) гривень, тобто 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, які він у разі внесення визначеної суми застави, зобов`язаний буде виконувати, а саме: прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання або роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт чи паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її винесення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1