Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/360/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду від 10.08.2022, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не маючого утриманців та пільг, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.08.2022 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду від 10.08.2022частково задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.08.2022 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для повного задоволення клопотання слідчого, проте встановлено підстави та необхідність для обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
При цьому прокурор вважає, що вказана ухвала є необґрунтованою і невмотивованою з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, прокурор вказує, що районним судом надано не вірну оцінку обставинам кримінального правопорушення та особі підозрюваного.
Отже, враховуючи, що судом визнано підозру обґрунтованою та наявний ризик передбачений ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_7 не суперечитиме п. 2 ч. З ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме даний запобіжний захід дозволить уникнути настання вище перелічених ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених процесуальних обов`язків.
Визначення виняткового запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, на думку прокурора, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, перешкодили ухвалити йому мотивоване і обґрунтоване рішення, що є підставою у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 409, ст. 411 КПК України для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та йогозахисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано зазначив, що достатніх підстав для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає, оскільки як вбачається з матеріалів даного клопотання ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався і вказані обставини суттєво знижують ступінь актуальності такого ризику, а отже його значення на даній стадії досудового розслідування є опосередкованим.
Також, у матеріалах клопотання відсутні об`єктивні дані про те, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду або не виконувати процесуальні дії, і таких даних не надано стороною обвинувачення, як у суді першої, так і апеляційної інстанції, а тому за вказаних обставин слідчий суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що належну поведінку підозрюваного може забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, тобто не пов`язаний із взяттям ОСОБА_7 під варту, зокрема домашній арешт.

Слідчий у своєму поданні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою хоча і послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак жодних доказів на їх підтвердження не навів і суду не надав, а тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також знаходячись на волі, буде фізично та психологічно впливати на свідків, які викривають його у вчиненому злочині.

Крім того, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою, як запобіжний захід застосовується лише у виключних випадках, при цьому наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути законною підставою для застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, а саме особистого зобов`язання, зможе запобігти ризикам, які навів у своєму клопотанні слідчий.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 179, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду від 10.08.2022, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.08.2022 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не оскаржується.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2