1Справа № 335/3668/22 1-кп/335/577/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 16.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженц я с. Бразалово Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, стрільця 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_3 , солдата, в силу статті 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 08.03.2022 №5 Гусятинського зараховано до списків особового складу та постановлено на всі види забезпечення.

Відповідно до довідки №743 від 16.06.2022 ОСОБА_5 перебуває на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу, 18 травня 2022 року, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив ухилитись від проходження військової служби та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи умисно, маючи на меті ухилитись від військової служби, в порушення статутних вимог, 18 травня 2022 року, самовільно залишив місце служби а саме бойові позиції що були розташовані біля АДРЕСА_1 та ухилився від військової служби.

11 червня 2022 року ОСОБА_5 звернувся до працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою доставлення до місця військової служби, та в той же день був доставлений до розташування штабу НОМЕР_2 ТрО ЗСУ за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, 14.06.2022, умисно повторно самовільно залишив місце служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, та незаконно знаходився за межами місця несення служби до 21 червня 2022 року.

З 18 травня 2022 року по 11 червня 2022 та з 14 червня по 21 червня 2022 року солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, в період часу з 18.05.2022 по 11.06.2022 та з 14.06.2022 по 21.06.2022 стрілець 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, був відсутній в місці несення військової служби.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), самовільно залишив місце служби 18 травня 2022 року та повторно 14 червня 2022 року, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану, вчинені військовослужбовцем (крім строкової служби).

Під час судового провадження до суду від сторони обвинувачення надійшла угода про визнання винуватості від 18.10.2022, укладена між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації його дій за ч.5 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, із застосуванням ст. 69 КК України - у вигляді арешту строком 6 (шість) місяців.

Угодою сторін передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

У судовому засіданні прокурор підтримав укладену сторонами угоду та просив її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, а також пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Суду повідомив, що щиро розкаюється у вчиненому, засуджує свій вчинок та бажає після відбуття покарання продовжити військову службу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, порушень вимог процесуального закону при її укладанні не було, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд доходить наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як самовільне залишення місця служби, без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану, вчинені військовослужбовцем (крім строкової служби).

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бажання продовжувати проходити військову службу, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, бажання продовжувати проходити військову службу та захищати Вітчизну, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж зазначено у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді арешту строком на 6 (шість) місяців. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

При призначенні покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України суд враховує строк попереднього ув`язнення на підставі ухвали слідчого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2022.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.10.2022 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000096 від 16.06.2022.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2022 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня взяття його під варту, а саме з 21 червня 2022 року.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1