Справа № 136/2058/19
Провадження № 1-кп/930/55/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2022 року Немирівський районний суду

Вінницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в м. Немирів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 07.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 06.05.2019 біля 17:00 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись біля домогосподарства гр. ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки тривалий час перебуває із останнім в неприязних відносинах, завдав останньому один удар кулаком правої руки в область правого ока, після чого з місця події зник.

Вказаними діями потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) м`яких тканин правої очниці, яке належить до легких тілесних ушкоджень, виникло від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів).

Крім того, ОСОБА_3 , 06.05.2019 біля 18:00 год., більш точного часу органом досудового слідства не встановлено, керуючи своїм автомобілем марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті тривалих неприязних відносин, рухаючись по вул. Садова, що в с. Соболівка Липовецького району Вінницької області, різко повернув в сторону лівої обочини по напрямку свого руху та вчинив умисний наїзд на ОСОБА_6 , після чого з місця події зник.

Вказаними діями потерпілому ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки з підвивихом стопи дозовні, яке виникло від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів) за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, вини не визнав, надав суду покази, що 06.05.2019 він їхав по дорозі. Його зупинив ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Між ними виник конфлікт, адже ОСОБА_6 , був винен йому 250 грн., за сауну в яку вини ходили раніше, та вказані кошти не віддав. Тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , не завдавав, коли ОСОБА_6 його зупинив, синець на його обличчі вже був.

Після вказаної сварки, він сів до свого автомобіля та поїхав додому, після чого вирішив поїхати до батьків ОСОБА_6 , щоб розповісти їм про те, що їх син винен йому гроші.

Їхавши на своєму автомобілі по с. Соболівка, ОСОБА_3 , побачив потерпілого ОСОБА_6 , який йшов по вулиці, п`яний та показав йому середній палець, потім вдарив ногою по автомобілю. Після цього ОСОБА_3 , зупинив автомобіль, хотів вийти до ОСОБА_6 , однак останній взяв в руку камінь та кидав ним по автомобілю, після чого він здав автомобілем назад та поїхав. Разом з ним в автомобілі перебували його дружина та ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтвердив факти викладенні в обвинувальному акті, надав суду покази, що обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження, вдарив кулаком в око, потім наїхав йому на ногу, коли він побачив, що автомобіль ОСОБА_3 , їде на нього, почав відходити, однак не встиг і обвинувачений наїхав йому на ногу. Ногою автомобіль не бив, пояснив суду, що вони з обвинуваченим раніше перебували в дружніх відносинах, а вказаний конфлікт виник за 250 грн., які він був винен обвинуваченому за похід в сауну.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , (дружина потерпілого), надала суду покази, що 06.05.2019 йшла до сусідки, почула крики ОСОБА_10 , побачила, що ОСОБА_3 , збив машиною ОСОБА_6 , який лежав на дорозі, а машина ОСОБА_3 від`їжджала, після чого викликала швидку та поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надала суду покази, що потерпілий ОСОБА_6 , перебував в неї на подвір`ї, після чого вийшов на дорогу, по якій їхав ОСОБА_3 . Він запинився та вийшов з машини, після чого почався конфлікт, обвинувачений та потерпілий почали битися. Вона їх розборонила та ОСОБА_3 , поїхав додому, однак потім повернувся та наїхав автомобілем на ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (неповнолітній, допитувався в присутності матері ОСОБА_8 ), надав суду покази, що бачив як їхав ОСОБА_3 , який зупинився біля ОСОБА_6 . Почали сваритися, потім ОСОБА_3 , вдарив в обличчя ОСОБА_6 , після чого сів в автомобіль і поїхав, згодом повернувся та наїхав на ногу ОСОБА_6 . Бачив на обличчі в ОСОБА_6 , тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснила, що проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_6 . Підтвердила, що вказані травми ноги ОСОБА_6 , могли виникнути від наїзду колесом автомобіля.

Вина обвинуваченого, підтверджується також наступними доказами:

Витягом з ЄРДР відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000109 відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2019 за правовою кваліфікацією ч.1 ст. ст. 286 КК України.

Постановою ст.. слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , відповідно до якої змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000109 від 07.05.2019 з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 06.05.2019 по вул.. Садовій, с. Соболівка Липовецького району Вінницької області з додатком у вигляду план-схеми до нього.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.05.2019, від громадянина ОСОБА_6 про вчинення наїзду на нього 06.05.2019 близько 18:13 ОСОБА_14 , автомобілем ВАЗ 2107.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.10.2019, від громадянина ОСОБА_6 про спричинення йому тілесних ушкоджень 06.05.2019 близько 17:00 ОСОБА_14 .

Постановою прокурора Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 18.10.2019.

Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.05.2019, ОСОБА_6 , відповідно до якої в останнього закритий перелом летеральної кісточки лівої гомілки з підвивихом стопи дозовні, забій м`яких тканин правої очниці.

Висновком судово-медичного експерта № 1146, відповідно до якого, під час стаціонарного лікування у ОСОБА_6 , були виявленні тілесні ушкодження: закритий перелом летеральної кісточки лівої гомілки з підвивихом стопи дозовні, забій (синець) м`яких тканин правої очниці.

Вказані ушкодження у ОСОБА_6 , виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких, не відобразилися, давність утворення, можливо, в термін вказаний в ухвалі про призначення експертизи 06.05.2019. за ступенем тяжкості належать: закритий перелом летеральної кісточки лівої гомілки з підвивихом стопи дозовні за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; забій (синець) м`яких тканин правої очниці до легких тілесних ушкоджень.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами надано не було.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 по факту вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України .

Оцінюючи твердження обвинуваченого про те, що він взагалі не вчиняв злочину, суд приходить до висновку, що ці показання направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає їх неправдивими та не приймає їх до уваги. Крім того, дані твердження суперечать іншим доказам, які суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими та достовірними, що підтверджують вину ОСОБА_3 у скоєнні вищезазначеного злочину та проступку, та покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так вина ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на думку суду, повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні дав покази, що обвинувачений спочатку наніс йому тілесні ушкодження вдіривщи кулаком в область обличчя, а потім наїхав автомобілем на його ногу.

Показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які були безпосередніми свідками обох подій, та бачили як обвинувачений під час сварки, наніс удар в область обличчя потерпілого, та з часом здійснив наїзд автомобілем на потерпілого, та свідка ОСОБА_6 , яка чула крики та бачила, як автомобіль обвинуваченого ОСОБА_3 , від`їжджав з місця події, а також підтверджені протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 06.05.2019.

Наявність у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, та висновком судово-медичного експерта № 1146.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, та злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я .

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь по обвинуваченому надану Липовецьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, відповідно до висновку якої, орган пробації, вважає, що витравлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому чисті для окремих осіб).

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення ( форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.

За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальний проступок) у виді громадських робіт та межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном.
Також, потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого цивільний позивач просив, стягнути з ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія», на його користь, матеріальну шкоду в розмірі 770,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь, заподіяну моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. та витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Мотивуючи цивільний позов тим, що вказаними діями йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) м`яких тканин правої очниці, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи, належить до легких тілесних ушкоджень, потерпілому спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки з підвивихом стопи до зовні, яке відповідно до висновку експерта № 1146 від 15.10.2019 за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , застрахована в ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія».

Так, на лікування, шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, ним витрачено коштів на загальну суму 770,82 грн., що підтверджується копіями квитанцій.

Так, внаслідок неправомірних, умисних, дій ОСОБА_15 потерпілому заподіяна моральна шкода.

Вказаний злочин ОСОБА_14 вчинив в присутності дружини потерпілого та односельців, чим принизив його в їх очах.

Крім цього ним перенесений сильний фізичний біль, який турбує його на даний час, він не маю змоги нормально ходити, бігати, у нього порушився сон у зв`язку з болями в області пошкодженої ноги, не має змоги допомагати дружині та батькам по господарству.

В судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_6 , цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений (цивільний відповідач) позов не визнав заперечував проти його задоволення в повному обсязі.

Представник цивільного відповідача ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія», до зали судового засідання не з`явився, надав до суду відзив, відповідно до якого , проти задоволення позову заперечує та просить суду відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , в частині вимог до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 суд приходить до висновку про його часткове задоволення.
Так, потерпілий просить, стягнути з обвинуваченого на його користь 80 000 грн., моральної шкоди.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України
Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, такий переніс фізичну біль, перебував на амбулаторному лікуванні, що вплинуло на його звичайний спосіб життя, призвело до вимушених змін.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до частковому задоволенню в сумі 15 000.
Задовольняючи цивільний позов частково (в частині стягнення моральної шкоди), суд враховує, те що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи. (ВП/ВС у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020).
Щодо вимоги потерпілого (цивільного позивача) в частині стягнення з ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія», на його користь, матеріальної шкоду в розмірі 770,82 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволені вказаних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного,

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За приписами ст. 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортній засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Визначаючи обов`язок страховика за страховим полісом виплатити страхове відшкодування, законодавцем у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати.
Відповідно до п.п. 37.1.2 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
З наведених підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від вiдбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_3 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , моральну шкоду у сумі 15 000 грн.
В решті позову відмовити.
Зняти арешт та повернути власнику ОСОБА_3 : легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 .
Речовий доказ медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 повернути до Вінницької центральної клінічної районної лікарні (вул.. Хмельницьке шосе, 92, м. Вінниця.)
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1