УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Харків

справа № 638/4383/22

провадження № 1-в/638/362/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, до засудження непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого: 28 серпня 2003 року за частиною третьою статті 185, статтею 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 18 березня 2004 року за частиною першою статті 185, статтею 69, частиною другою статті 185, статтею 69, частиною третьою статті 185, статтею 69, частиною першою статті 70, частиною четвертою статті 70 до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі; 01 березня 2007 року за частиною першою статті 213 КК України до покарання у виді громадських робіт 120 годин; 03 вересня 2009 року за частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців 3 днів позбавлення волі;

засудженого 24 грудня 2015 року за вироком Сумського районного суду Сумської області за частиною першою статті 121 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

установив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що 24 грудня 2015 року вироком Сумського районного суду ОСОБА_4 було визнано винним за частиною першою статті 121 КК України та призначено покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

03 квітня 2018 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року набрав законної сили.

На сьогоднішній день громадянин України ОСОБА_4 , 1982 року народження, знаходиться в місцях позбавлення волі, а саме відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

З моменту позбавлення волі ОСОБА_4 вже відбув більше 1/2 частини визначеного йому покарання за вироком Сумського районного суду від 24 грудня 2015 року.

В державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» він відбуває покарання з 23 травня 2019 року.

02 грудня 2021року ОСОБА_4 був тимчасово переміщений до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для участі в апеляційному розгляді кримінального провадження на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року.

На сьогоднішній день його переведено до визначеного місця відбування покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

З 12 липня 2022 року ОСОБА_4 вже має право на звернення з проханням про нього пільги щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства є підстави для звернення до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вказує на те, що під час відбування покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе позитивно, порушення режиму відбування покарання не вчиняв, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, дбайливо ставиться до майна, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, виконує законні вимоги персоналу, розкаявся у вчиненому, підтримує зв`язки з мамою, дружиною та дітьми, має наміри у подальшому займатись суспільно - корисною працею, буде працевлаштований, має позитивну характеристику, конфліктні ситуації за місцем відбування покарання не створював, стягнень не має. За характером врівноважений, тактичний, ввічливий, дбає про побутову чистоту та про своє здоров`я.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_4 відбув більше 1/2 частини призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечувала. Зазначила, що ОСОБА_4 засуджений за тяжкий злочин, кінець строку відбування покарання 14 березня 2025 року. За період відбування покарання заохочень та стягнень не мав. На оплачувані роботи не виводився. Вивченням даних про особу та матеріалів встановлено, що відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначила, що виходячи з приписів статті 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. Вважав, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Просив врахувати стан здоров`я засудженого.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити, замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Вислухавши думку прокурора, захисника, засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд доходить такого висновку.

В разі якщо особу вже засуджено, вирок набрав законної сили, та особа бажає замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, то існує дві правові можливості, це стаття 81 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та стаття 82 КК України, яка передбачає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з частиною першою статті 82 КК України особам, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до статті 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. При цьому вид більш м`якого покарання визначає суд, враховуючи конкретні обставини справи і невідбутий засудженим строк покарання, відповідно до частини третьої статті 82 КК України.

За змістом статті 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1. відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; 2. наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Вимогами пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно - дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (пункт 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 № 847/5, відповідно до якої на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально - виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу та особова справа.

Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2017 року).

При цьому згідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно - трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.

Дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_4 судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, українець, громадянин України, з середньо-технічною освітою, одружений, до засудження непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 28 серпня 2003 року за частиною третьою статті 185, статтею 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 18 березня 2004 року за частиною першою статті 185, статтею 69, частиною другою статті 185, статтею 69, частиною третьою статті 185, статтею 69, частиною першою статті 70, частиною четвертою статті 70 до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі; 01 березня 2007 року за частиною першою статті 213 КК України до покарання у виді громадських робіт 120 годин; 03 вересня 2009 року за частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців 3 днів позбавлення волі.

ОСОБА_4 засуджений 24 грудня 2015 року за вироком Сумського районного суду Сумської області за частиною першою статті 121 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

Початок строку: 14 березня 2019 року. Кінець строку: 14 березня 2025 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 березня 2019 року. За час тримання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 23 травня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

У відповідності до статті 12 КК України, вчинене засудженим кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , погодженої із заступником начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія» (№ 25) із соціально-виховної та психологічно роботи полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , затвердженої начальником державної установи «Олексіївська виправна колонія» (№ 25) полковником внутрішньої служби ОСОБА_9 , за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав. Адміністрацією установи не заохочувався.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає.

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем.

Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається завжди утримувати у чистоті і порядку, намагається завжди підтримувати охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки на відділенні соціально-психологічної служби.

Відповідно до статей 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню літературу.

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває.

За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Як вбачається з довідки завідувача медичної частини № 25 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях ОСОБА_10 на засудженого ОСОБА_4 , флюорографія без патології. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. Дисцикуляторна енцефалопатія з незначним правобічним геміпарезом. Ангіопатія сітківки обох очей. Наслідки термічного опіку колоїдні рубці пальців правої кисті. Інвалід ІІІ групи.

Слід зазначити, що від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджений дотримується вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації колонії. Навіть наявність заохочень, сама по собі не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Отже, при вирішенні питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 та наданих суду матеріалів, відповідно до довідки начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_4 заохочень та стягнень не мав.

Також встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відповідно до вироку суду мав позов на користь Держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації у розмірі 4 195 гривень витрат на стаціонарне лікування потерпілого в КУ «Сумська ОКЛ».

За вироком суду мав позов про стягнення на користь ОСОБА_11 1 701 грн 98 коп. матеріальної шкоди по витратам на лікування та 60 000 грн моральної шкоди, а всього 61 701 грн 98 коп.

Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Суд виходить з того, що заміна покарання більш м`яким є заохочуваною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань.

Відповідно до довідки головного бухгалтера - начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_12 , погодженої помічником начальника установи з ЗЗПтаТА підполковником внутрішньої служби ОСОБА_13 , засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в установі з 23 травня 2019 року. На даний час знаходиться в бр.42. За час знаходження в установі на оплачувані роботи не виводився і заробітна плата йому не нараховувалась .

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 засуджений за частиною першою статті 121 КК України до покарання у вигляді шести років позбавлення волі, тобто за злочин проти життя та здоров`я особи, який є тяжким.

Також суд бере до уваги, що кінець строку відбуття покарання - 14 березня 2025 року. Тобто станом на час розгляду клопотання невідбута частина покарання становить 2 роки 5 місяців 09 днів.

Аналізом досліджених письмових доказів встановлено, що засуджений за період відбування покарання характеризується посередньо, ні заохочень ані стягнень не мав, мав цивільні позови про стягнення шкоди, яку ним не відшкодовано, на оплачувані роботи не виводився і заробітна плата йому не нараховувалась.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні факти, які б свідчили, що поведінка ОСОБА_4 набула таких позитивних, послідовних та сталих змін, які свідчать про його виправлення, на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим підстав для заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням наразі судом не встановлено, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Одночасно суд роз`яснює, що у подальшому засуджений не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням повторно.

На підставі викладеного, керуючись статтею 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1