ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/410/22 Справа № 731/590/19 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 26 серпня 2022 року, включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 електронною поштою направив суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7

27.06.2022 ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб по 26 серпня 2022 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що стороною обвинувачення не були дотримані норми КПК в частині ст.184 ч.2 та ч.3 п.3. Тобто клопотання прокурора було розглянуто з порушеннями процесуального права його права на захист та відповідно побудувати детальну позицію захисту. При цьому зауважив, що він навіть не отримував клопотання прокурора, а суд при розгляді не врахував його клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Апелянт зазначає, що відповідно до ст.194 ч.4 КПК України суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід при умові не доведення обставин ч.1 п.3 даної статті. А також повинні бути враховані положення ст.178 КПК України, що безпосередньо стосується особи обвинуваченого. Вважає, що в його випадку мають бути враховані такі обставини, як клопотання командира в/ч НОМЕР_1 від 13.05.2022 р., службова характеристика командира в/ч НОМЕР_2 від 28.11.2014 р., характеристика ТВО начальника Прилуцького військомату від 31.01.2022 р., характеристика за місцем проживання від 27.01.2022 р. №21, наявність згоди близького родича про забезпечення місця проживання в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також стан його здоров`я зазначений в довідках ЦОЗ «ЧММЧ» від 21.12.2021 р. та свідоцтва №89-П ГВМ КЦ «ГВКГ» від 28.01.2015 р.

Вважає, що на підставі вищезазначених обставин та на підставі ст.199 ч.5 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового засідання 27.06.2022 р. щодо ОСОБА_7

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 діб до 26 серпня 2022 року, включно. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який відмовлено.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з ч.3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, які зокрема, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Місцевим судом досліджувалася можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, та зроблено вірний висновок про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Також апеляційним судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 26 серпня 2022 року, включно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: