У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000749 за апеляційними скаргами прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2021 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працевлаштованої вчителем у Садовському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Горохівської сільської ради Миколаївської області, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину (2011 р.н.), зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6
обвинувачена ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій, а також матеріально-відповідальні посади, строком на 2 роки; за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з використанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а також матеріально-відповідальні посади, строком на 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_7 невинуватою по епізоду щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, передбаченого ч.2 ст.191 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад зазначеного кримінального правопорушення. За ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та призначено їй покарання:
за ч.2 ст.191 КК України у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій адміністративно-господарських функцій по зберіганню та обліку грошових коштів та матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік;
за ч.1 ст.366 КК України у виді тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій по зберіганню та обліку грошових коштів та матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій по зберіганню та обліку грошових коштів та матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» про стягнення збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» () 161 851, 72 грн. (сто шістдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна грн..72 к.) матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог Акціонерному товариству «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» - відмовлено. Стягнуто з засудженої ОСОБА_7 на користь держави 7588 грн. (сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. судових витрат на залучення експерта.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає зазначений вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та неправильного застосування закону України про кримінальну від повільність.

Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 основне покарання за ч.2 ст.191 КК України у виді 1 року позбавлення волі (мінімального строку для даного виду покарання), суд з урахуванням наявності в обвинуваченої малолітньої дитини, послався на загальні засади призначення покарання, вказавши при цьому на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка за місцем проживання та нової роботи характеризується позитивно, часткове відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Наведених обставин у сукупності з невизнанням обвинуваченою вини, розміром заподіяної майнової шкоди, відшкодування незначної її частки (лише 8% від завданої шкоди), на думку прокурора, є недостатньо для призначення мінімального строку для даного виду покарання (позбавлення волі), передбаченого санкцією ч.2 ст.191 КК України.

Вважає, що суд не дотримався вимог ст.65 КК України, відповідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а призначення ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі для даного виду (позбавлення волі), передбаченого санкцією ч.2 ст.191 КК України, а відтак і покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, є таким, що хоча і не виходить за межі зазначеної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що постановлений вирок підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, однобічністю досудового і судового слідства та незастосування судом закону України, який підлягає застосуванню.

Зауважує, що в ході судового розгляду вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України доведена не була. Посилаючись на покази свідків та обвинуваченої, вважає, що дії ОСОБА_7 слід було кваліфікувати не за ч.2 ст.191 КК України, а за ч.1 ст.367 КК України, як службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. Зауважує, що висновок судово-економічної експертизи має ряд суттєвих недоліків, а тому на думку захисника, зазначений висновок є недопустимим доказом та не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_7 у період часу з 03 січня 2019 року по 12 грудня 2019 року, обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку Баратівка Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» (далі ВПЗ Баратівка), перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку, виконуючи організаційно-розпорядчі адміністративно-господарські функції, будучи службовою та матеріально відповідальною особою, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, в порушення своїх посадових обов`язків, п.п. 4.8, 6.3 Інструкції «Про здійснення касових операцій у ПАТ «Укрпошта», яка затверджена наказом ПАТ «Укрпошта» від 11.06.2018 № 720 із змінами, затвердженими наказом від 31.08.2018 № 1051.), згідно якого була зобов`язана забезпечити збереження готівкових коштів та інших цінностей у касі відділення поштового зв`язку; забезпечити дотримання вимог нормативних документів ПАТ «Укрпошта» та нормативно-правових актів України, що регламентують здійснення касових операцій працівниками відділення поштового зв`язку, та п.п.4.4.3, 4.4.4, 4.4.18 Положення про відділення поштового зв`язку Баратівка Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта», згідно яких на займаній посаді ОСОБА_7 зобов`язана була забезпечити достовірність та своєчасність складання звітності, зберігання готівкових коштів, які закріплені за відділенням, дотримання ведення касових операцій працівниками відділення згідно з вимогами, визначеними законодавством та АТ «Укрпошта», діючи умисно, з корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, систематично вилучала з каси відділення поштового зв`язку грошові кошти, що надходили до відділення поштового зв`язку при проведенні операцій з готівковими коштами, при цьому вказувала про їх фактичну наявність у касі відділення поштового зв`язку при формуванні щоденних касових звітів. Всього за період з 03 січня 2019 року по 12 грудня 2019 року ОСОБА_7 привласнила грошові кошти в розмірі 180 185,94 грн., чим заподіяла потерпілій юридичній особі акціонерному товариству «Укрпошта» матеріальну шкоду на вказану суму.
Окрім того, ОСОБА_7 працюючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку Баратівка МД АТ «Укрпошта», будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в порушення наведених вище нормативних документів, вчинила службове підроблення з метою приховування факту заволодіння нею грошовими коштами в розмірі 180 185,94 грн. з каси.
На реалізацію свого злочинного умислу, 07.12.2019 в кінці робочого дня, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку Баратівка по вул. Капітана Агеєнка, 23, в с. Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в касі відділення відсутні грошові кошти в сумі 180 185,94 грн., які вона привласнила в період з 03 січня 2019 року по 07 грудня 2019 року, внесла завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в розмірі 240 461,38 грн. до касового звіту (Форми №130) від 07.12.2019, який є звітнім документом об`єкта поштового зв`язку з обліку грошових сум, інших цінностей і товарів, а тому є офіційним документом, та надала вказаний касовий звіт для обліку в МД АТ «Укрпошта».

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 , судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; за ч.1 ст.366 КК України як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені вказаних злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України, є вірною.

Доводи апеляційної скарги захисника про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Так обвинувачена ОСОБА_7 , в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч.2 ст.191 КК України не визнала, за ч.1 ст.366 КК України фактично визнала. Суду показала, що з лютого 2018 по лютий 2020 року працювала начальником Баратівського ВПЗ. До її обов`язків входило ведення документації, контроль матеріальних цінностей, які вона отримувала у підзвіт, будучи матеріально відповідальною особою, у її підпорядкуванні була листоноша Адамян. За графіком відділення працювало двічі на тиждень, додатково на неї було покладено обов`язки листоноші, заробітна плата була невелика. У лютому 2018 року, коли приймала відділення, недостачі не було. Кошти на підкріплення каси з головного відділення надходили в опломбованій сумці супровідним листом, товар приймала згідно супровідних документів та накладних. Ліміт по товару було встановлено у розмірі 35 тис.грн. його вартості, по готівці 1000 грн., 6000 грн. по газетам, тощо. Понадлімітні готівкові кошти треба було здавати до головної каси разом із супровідним листом. У кінці року обов`язково проводилося обнуління каси, а у інший період згідно наказів керівництва. Обнуління каси у Баратівському ВПЗ нею було здійснено у кінці 2018 року. Понадлімітні кошти здавала не завжди з різних причин, іноді просто не встигала їх оформити. З цього приводу у серпні 2019 року до неї були зауваження від керівництва. У вересні 2019 року за наказом керівництва нею було здійснено обнуління каси, однак готівки на той час у касі відділення вже не вистачало, тому вона змушена була оформити кредит на бабцю щоб перекрити нестачу. Весь рух готівки та товарів за день вона заносила до касових звітів, які підписувала особисто, де виводила залишок на кінець дня, який переносився на наступний день як залишок на початок. З червня 2019 року з первинних документів вона знала, що у касі відділення фактично немає готівкових коштів, однак щоразу вносила дані про їх наявність до касових звітів, сподіваючись на те, що можливо у підсумках припустилася рахункової помилки, яку згодом буде виправлено. Разом з тим, у грудні 2019 року у відділенні без попередження у її присутності було проведено позапланову ревізію, у ході якої виявлено нестачу на суму понад 170 тис.грн. З сумою ревізії спочатку погодилася, бо знала що у неї «непорядок», надавала показання слідчим про те, що кошти брала з каси для власних потреб на придбання товарів та господарства, на лікування, позичала у брата та інших осіб, щоб перекрити нестачу, оскільки їй пообіцяли умовний термін за співпрацю, а коли дізналася що це неможливо, змінила свою позицію. Вона дійсно брала для себе товар із відділення та іноді готівку незначним розміром через фінансову скуту, однак із зарплати все погасила. Доходи її сім`ї відповідали необхідним потребам, корисливого мотиву у її діях не було. Сума нестачі частково пояснюється тим, що вона віддала частину товарів у борг, деякі товари зіпсувалися та вона їх викинула, при цьому, документи на списання не оформляла, а показувала у звіті їх виручкою, недогляд, а загалом через її недбалість при оформленні документації, оскільки ніякого навчання з нею не проводили, а відповідної бухгалтерської освіти вона не має. Попередня ревізія у відділенні проводилася через три місяці від початку її роботи, тоді у неї було виявлено нестачу на суму близько 7 тис.грн., нестачу погасила добровільно. Кошти за товари, які вона віддала у борг людям, обліковувала після їх внесення у касу готівкою. Цивільний позов визнає частково, на яку суму сказати не може.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 , її винуватість підтверджується наступними доказами.

Так, представник потерпілої особи АТ «Укрпошта» ОСОБА_9 , суду показала, що працює юрисконсультом МД АТ «Укрпошта», яке представляє на підставі довіреності. 12.12.2019 року фахівцем з контрольно-перевірочної роботи МД «Укрпошта» ОСОБА_10 в ході проведення ревізії ВПЗ Баратівка було виявлено нестачу грошових коштів в касі ВПЗ на суму 177829,63грн. За вказаним МД АТ «Укрпошта» було проведено службове розслідування з 13 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року з приводу привласнення грошових коштів начальником ВПЗ Баратівка ОСОБА_7 та звернено до Снігурівського ВП щодо виявлення кримінального правопорушення за даним фактом. За результатами судово-економічної експертизи нестача грошових коштів у начальника поштового зв`язку ОСОБА_7 становить 180185,94грн. У період проведення досудового розслідування ОСОБА_7 пояснювальною запискою визнала свою провину та зобов`язалася погасити нестачу на протязі 2 місяців. Разом з тим, ОСОБА_7 нестачу погасила лише частково у сумі 15000 грн, решта суми, яка становить 165185,94грн. та є збитками для МД АТ «Укрпошта», залишається не відшкодованою.

Свідок ОСОБА_10 , яка суду показала, що працює фахівцем сектору внутрішнього аудиту Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта», проводила ревізію товарно-матеріальних цінностей на ВПЗ Баратівське, начальником якого була ОСОБА_7 . Під час ревізії нею було складено акт ревізії та виявлено нестачу на суму близько 170 000 грн. В основному нестача була по готівці. ОСОБА_7 була присутня при ревізії, нестачу визнавала, причину нестачі не змогла пояснити.

Свідок ОСОБА_11 , суду показала, що працює МД АТ «Укрпошта» на посаді заступника начальника дільниці обробки та контролю первинної документації. На дільницю приходять касові звіти відділень зв`язку з первинними документами, обов`язок складання яких покладено на начальників відділень. У касовий звіт вносяться дані про надходження та видачу коштів, товарів по відділенню за робочий день. Поточний звіт передається на наступний робочий день разом з готівковими коштами, якщо їх сума перевищує встановлений ліміт каси 1000 грн., тобто понадлімітні. Наявність залишків готівкових коштів у поштових відділеннях пояснюється здійсненням дирекцію підкріплення каси, тобто прогнозованих видаткових операцій на виплату пенсій,переказів, тощо. Готівка та інші матеріальні цінності на відділення привозить інкасаторський автомобіль, прийняття цінностей начальником відділення здійснюється під підпис у маршрутній накладній. Грошові кошти, які передаються начальником відділення до дирекції інкасаторським автомобілем, самостійно формуються нею у сумку, опечатуються, обов`язково заносяться у касовий звіт на кінець робочого дня. Причиною нестачі, яка виникла у начальника ВПЗ Баратівка стало те, що вона не здавала понадлімітні готівкові кошти, на що нею неодноразово зверталась увага керівництва;

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , надали суду аналогічні покази та підтвердили недостачу коштів, яка утворилася на відділенні поштового зв`язку, начальником якого була ОСОБА_7 .

Крім того, винуватість ОСОБА_7 підтверджується дослідженими судом першої інстанції наступними доказами, а саме інформативним рапортом старшого інспектора-чергового Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 від 13.12.2019р про реєстрацію повідомлення, яке надійшло зі служби «102» від начальника відділу поштової безпеки Укрпошта про те, що13.12.2019 о 11:29 у відділенні поштового зв`язку с. Баратівка 12.12.19р. було виявлено крадіжку грошей у сумі 175922,83 грн., підозрюють начальника відділення ОСОБА_7 ; письмовим повідомленням директора МД ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_15 від 13.12.2019 р на ім`я начальника Снігурівського ВП про виявлення 12.12.2019 р у результаті ревізії нестачі готівкових коштів в касі ВПЗ Баратівка на суму 170363,51 грн. та товарів на суму 5559,31 грн;. заявою ОСОБА_7 від 13.12.2019 р про добровільну згоду на огляд та подальше вилучення зошиту з написом «Долги»; протоколом огляду місця події від 13.12.2019 р, з фототаблицею; актом службового розслідування по факту нестачі грошових коштів в касі ВПЗ Баратівка у сумі 175927,25грн.; Копією наказу №217/к від 06.02.2018р, згідно з яким ОСОБА_7 з 07.02.2018 р прийнято на посаду начальника відділення зв`язку поштового, 0,65 шт.од., СВПЗ Баратівка ЦПЗ №6 МД ПАТ Укрпошта; Копією договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, датою укладення 07.02.2018 р, відповідно до якого начальник ВПЗ Баратівка ОСОБА_7 взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй МД ПАТ «Укрпошта» цінностей; відомостями щодо підкріплення готівковими коштами ВПЗ Баратівка та висилки понадлімітних готівкових коштів з ВПЗ Баратівка до Головної каси дирекції протягом 2019 року (Т.1 а.п.233-249); наказами №861 від 27 вересня 2019 року та №1004 від 28 жовтня 2019 року «Про проведення обнуління готівки в касах ВПЗ Миколаївської філії АТ «Укрпошта» станом на 01.10.2019 р. та станом на 01.11.2019 р., відповідно (Т.2 а.п.1-4); актом ревізії від 12.12.2019 року, в результаті ревізії було виявлено недостачу готівки у касі 170363, 51 грн. (Т.2 а.п.78-112); та іншими доказами, які суд дослідив та надав їм оцінку.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченої ОСОБА_7 про непричетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, оскільки вони суперечать сукупності об`єктивних, досліджених судом доказів, покладених судом в основу доведеності її вини, які узгоджуються між собою.

Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці та інші наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, і її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Доводи захисника про недопустимість висновку судово-економічної експертизи є голослівним. Як вбачається з мотивувальної частини вироку суд безпосередньо дослідив докази надані стороною обвинувачення і дав їм оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, у тому числі, щодо їх допустимості.

Так, суд вірно зауважив, що експертом при проведенні експертизи було застосовано лише одну методику проведення судових експертиз, а висновок не підписаний керівником експертної установи тому, що судово-економічну експертизу проведено судовим експертом державної установи, Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_16 , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення даного виду експертиз, за результатами складено висновок №15 від 24.03.2020 року, який оформлено відповідно до п.4.17 Інструкції, підпис експерта, який проводив дослідження засвідчено відбитком печатки експертної установи, після чого за супровідним листом заступника керівника експертної установи від 25.03.2020 року скеровано слідчому (Т.2 а.с.213).

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про відсутність розтрати коштів ОСОБА_7 , які обґрунтовано, мотивувавши своє рішення, відхилив суд першої інстанції, з якими погоджується й колегія суддів. Крім того, доводи захисника про допущення ОСОБА_7 недостачі внаслідок службової недбалості спростовується, способом заволодіння нею ввіреним майном. ОСОБА_7 самостійно внесла недостовірні дані про суму готівки, яка має бути в касі відділення.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину та вірно кваліфікував її дії. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку колегія суддів не вбачає.

Що стосується апеляційної скарги прокурора в частині призначеного покарання, апеляційний суд зазначає наступне.

Покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій по зберіганню та обліку грошових коштів та матеріальних цінностей, строком на 1 (один) рік, призначене у відповідності до положень ст.ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченій враховано, характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, відповідно до ст.12 КК України віднесені до нетяжкого злочину та кримінального проступку, розмір заподіяної шкоди, часткове відшкодування обвинуваченою матеріальної шкоди, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченої, яка має на утриманні малолітню дитину, висновки Снігурівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області про середній рівень ймовірності вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а тому вірно дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій по зберіганню та обліку грошових коштів та матеріальних цінностей, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги захисника та прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді