Провадження № 1-кп/947/867/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2022 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчого судовому засіданні в залі суду у м.Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 09 червня 2022 року, та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним від 09.06.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Ланове, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, маючого середню освіту, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу на посаді стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваним.

Так, ОСОБА_3 будучи призваний за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді стрільця - зенітника 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 20.04.2022 у період часу з 14 год. 00 хвилин до 15 год. 00 хвилин, перебуваючи на тимчасовому пункті дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився виконати наказ командира зенітно-ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 в частині постійного тримання противника під бойовим вогневим контролем, обмеження його у здійсненні маневру та перегрупування; заборони відступу (відходу) підпорядкованих підрозділів та недопущення подальшого просування противника у вигідних йому напрямках.

Внаслідок вказаних противоправних дій наказ командира зенітно-ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 . 20.04.2022 солдатом ОСОБА_3 виконаний не був.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України за кваліфікуючими ознаками непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України , угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з даною угодою про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України.

Крім того, в даній угоді зазначено, що ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у скоєння кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та щиро кається у його скоєнні.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, позитивної характеристики, наявності тяжких сімейних обставин та заяви командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, сторонами угоди узгоджено покарання та обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на призначення йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України, а саме, у виді штрафу в розмірі 4 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 71 400 (сімдесят одна тисяча чотириста) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

В судовому засіданні обвинувачений і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.

Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_3 , наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та ОСОБА_3 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 468, 469, 472-476 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09.06.2022 року у кримінальному провадженні № 0000234 від 09 червня 2022 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та на підставі цього закону призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України, у виді штрафу в розмірі 4 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 71 400 (сімдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1