Провадження №: 1-кп/755/241/22
Суть питання, що вирішується ухвалою
Дане клопотання підтримав захисник обвинуваченої ОСОБА_5 (приймав участь в розгляді справи, відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, визначених у їх пункті 10, в режимі ВКЗ за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних), з огляду на дійсність обставин визначених ст. 46 КК.
Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та представник потерпілої ОСОБА_4 вважали за необхідне клопотання задовольнити в зв`язку з дотриманням норм КПК України при його поданні та наявності правових підстав регламентованих КК України.
Також представник потерпілої ОСОБА_4 подав заяву про відмову від позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ПАТ «ВУСО» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення, з огляду на її відшкодувнаня.
ОСОБА_4 указав, що потерпілій ОСОБА_7 відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в сумі 110000 грн.
Також, виходячи зі змісту угоди від 17.05.22 випливає, що обвинувачена та потерпіла дійсно примирилася, а тому потерпіла надає відповідну згоду щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на цій підставі.
Опис обставин, установлених під час розгляду справи
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, згідно висновку експерта від 15.12.21 № 042-1787-2021, та була доставлена до медичного закладу.
Таким чином, у діях ОСОБА_6 убачається порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 286 КК.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених обставин
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).
Аналогічні положення містяться і у статті 44 КК України.
Статтею 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
В постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 46 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим» таким чином: термін «потерпілий» у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння.
Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).
Так, у судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК за ступенем тяжкості, у відповідності до положень ст. 12 КК України дає змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.
Обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке не є корупційним, або ж пов`язаним з корупцією, не стосується порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
На цей час, учасники пригоди примирилися. Обвинуваченою відшкодовано завдані нею збитки.
Порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом не встановлено.
Таким чином, судом, у судовому засіданні, встановлено, що дане клопотання в повній мірі відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.
За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми та особу обвинуваченої у їх сукупності, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наявність обставин передбачених ст. 46 КК України, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закриттю.
Щодо цивільного позову, то за ним в силу норм ст.ст. 206, 255 ЦПК, слід закрити провадження, так як представник позивача відмовився від указаного позову, згідно заяви від 16.05.22.
Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що Велика Палата Верховного Суду (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зробила висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком та зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З наведеного видно, що своїм рішенням Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність вирішення судом питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак цей висновок не містить орієнтирів стосовно того, в яких випадках і які саме процесуальні витрати стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої зарито, або з держави.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 46 КК України, Суд постановив:
клопотання - задовольнити.
Кримінальне провадження - закрити.
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ПАТ «ВУСО» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення, закрити.
Речові докази: автомобіль «CITROEN», н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 , залишити у володінні останньої.
Ухвала може бути оскаржена до Київської апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 10:10 год. 20.05.2022.

С у д д я ОСОБА_9