ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2000/22 Номер провадження 11-сс/814/272/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
представник власника майнаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30 березня 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , подане в межах кримінального провадження №0000308 від 16.03.2022 за 4 ст. 189 КК України, про накладення арешту на майно.
Зобов`язано слідчого СВ Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , повернути власнику (представнику) вилучене майно.

Рішення слідчого судді мотивовано, тим що матеріали клопотання не містять відомостей, що вилучений автомобіль є об`єктом кримінального правопорушення, та безпосередньо відноситься до даного кримінального правопорушення. Разом з цим з матеріалів клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешт на автомобіль, який згідно картки реєстрації транспортного засобу належить ОСОБА_9 , при цьому відповідно до витягу з ЄРДР, не вбачається, що саме дана особа будь-яким чином відноситься до даного кримінального провадження та має відповідний процесуальний статус у ньому, а тому майно на яке слідчий просить накласти арешт є майном третьої особи.
Крім, того із відповідним клопотанням про накладення арешту на майно третіх осіб має звертатися саме прокурор, а не слідчий, як це передбачено ст. 64-2 КПК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2022 про відмову у накладенні арешту скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VIN- НОМЕР_1 , н.з. « НОМЕР_2 »; ключі від автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VINWDC1660561А682614, н.з. НОМЕР_2 , власником кого є ОСОБА_9 та фактично користується підозрюваний ОСОБА_10 , з позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що автомобіль «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС» номерний знак НОМЕР_2 визнаний речовим доказом та вилучений під час санкціонованого обшуку, фактично перебуває у користуванні підозрюваного.
Фактично, слідчим суддею не було належним чином повідомлено сторони провадження про час та місце проголошення ухвали, виготовлений текст ухвали наданий судом лише 04 квітня 2022 року.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000308 від 16.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 березня 2022 року близько 13 год. 25 хв. ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом направленим на вимагання чужого майна, перебуваючи поряд з приміщенням квартири АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану (відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 року), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав висловлювати потерпілій ОСОБА_11 безпідставні вимоги передачі йому у користування приміщення квартири АДРЕСА_1 «щоб в квартирі жили переселенці з інших міст», на що отримав категоричну відмову.
ОСОБА_10 з метою доведення злочинного умислу до кінця, діючи з корисливих спонукань, почав продовжувати висловлювати безпідставні вимоги ОСОБА_11 , щодо передачі у користування приміщення квартири за вищевказаною адресою, при цьому погрожуючи застосуванням насильства, застосував фізичну силу, схопивши потерпілу лівою рукою за плечовий суглоб та потягнув за руку, душив руками за шию.
Даними діями ОСОБА_10 спричинив потерплій ОСОБА_11 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №186 від 21 березня 2022 року.
З метою залякування потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повідомив, що він є працівником служби безпеки України, вимагав покинути квартиру, після чого витягнув ключі з замка дверей квартири та направився на вихід, при цьому пригрозив потерпілій розстрілом у разі якщо вона не покине квартиру. Вказані дії, пов`язані з вимогою передачі приміщення квартири АДРЕСА_1 , та застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_11 сприйняла як реальну загрозу для свого життя.
На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 22 березня 2022 року проведено обшук автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VIN- НОМЕР_1 , н.з. « НОМЕР_2 », розміщеного на території підземного паркінгу за адресою м. Полтава, вул. Соборності, 40-Д.
В ході обшуку виявлено та вилучено: автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VIN- НОМЕР_3 , н.з. « НОМЕР_2 »; ключі від автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VINWDC1660561А682614, н.з. « НОМЕР_2 ».
Згідно акту прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання №350 та квитанції про отримання на зберігання речових доказів (транспортних засобів) вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLE 400 4 МАТІС», білого кольору, VIN- НОМЕР_3 , д.н.з. « НОМЕР_2 » передано на зберігання до спеціального майданчику ТУ НП в Полтавській області за адресою с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В.
25 березня 2022 року постановою слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 визнано речовим доказаом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: автомобіль марки «Mercedes-benz GLE 400 4 Matic» білого кольору, VIN НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля марки «Mercedes-benz GLE 400 4 Matic» білого кольору, VIN НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_2 .
Визнано місцем зберіганням т.з. «Mercedes-benz GLE 400 4 Matic» білого кольору, VIN НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_2 , спеціальний майданчик ГУНП в Полтавській області за адресою с. Розсошенці, вул. Кременчуцька 2-В. Ключі від зазначеного вище т.з. визначено кімнату для зберігання речових доказів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Полтава, сул. Сковороди 2 Б.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого. Рішення мотивовано тим, що матеріали клопотання не містять відомостей, що вилучений автомобіль є об`єктом кримінального правопорушення, та безпосередньо відноситься до даного кримінального правопорушення. Разом з цим з матеріалів клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешт на автомобіль, який згідно картки реєстрації транспортного засобу належить ОСОБА_9 , при цьому відповідно до витягу з ЄРДР, не вбачається, що саме дана особа будь-яким чином відноситься до даного кримінального провадження та має відповідний процесуальний статус у ньому, а тому майно на яке слідчий просить накласти арешт є майном третьої особи.
З огляду на вказані обставини, слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.
Оскільки, як вбачається з матеріалів судового провадження 30 березня 2022 року ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого. Надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «Mercedes-benz GLE 400 4 Matic» VIN НОМЕР_3 , власником якого згідно картки реєстрації транспортного засобу є ОСОБА_9 , але яка перебуває у користуванні ОСОБА_10 , з метою відшукання та вилучення в ній зброї, бойових припасів до неї, ключів від квартири АДРЕСА_1 , документів, що стосується перебування ОСОБА_10 у трудових відносинах у СБ України. Тобто, як вірно зазначено слідчим суддею, вказаною ухвалою було надано дозвіл лише на обшук зазначеного транспортного засобу, а не дозвіл на його вилучення.
При цьому, слідчий за погодженням з прокурором Полтавської окружної прокуратури клопотання про накладення арешту, мотивував його тим, що вилучені під час обшуку автомобіля марки ««Mercedes-benz GLE 400 4 Matic» речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, може містити сліди кримінального правопорушення, та з метою їх належного збереження необхідно накласти арешт, але: по-перше належним чином не обґрунтовано, яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно, яке було вилучено під час обшуку транспортного засобу; по-друге не обґрунтовано яке відношення до вчиненого кримінального правопорушення має власник зазначеного транспортного засобу, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України відсутні підстави для арешту майна з метою збереження речових доказів.
Отже, у клопотанні слідчого хоча і міститься посилання на те, що вказане майно є предметом злочину, та визнане у встановленому порядку речовими доказами у кримінальному провадженні, однак таке визнання майна у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки слідчим у клопотанні не обґрунтовано необхідності накладення арешту, не вказано жодних належних ризиків передбачених ст. 170 КПК України, та доказів що вказаним речовим доказом вчинявся злочин, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування.
З огляду на викладене доводи апелянта, є безпідставними, необґрунтованим та не знайшли своє підтвердження при дослідженні клопотання слідчого.
Висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для накладення арешту на все вказане в клопотанні майно відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України, тому посилання прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на все майно, не найшло свого підтвердження.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30 березня 2022 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення тв оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4