Провадження № 1-кс/761/6599/2022
У Х В А Л А
Іменем України

01 липня 2022 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001427 від 10.06.2022, щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001427 від 10.06.2022 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у період часу з 19.01.2013 до 21.03.2013 (більш точна дата слідством не встановлена) до мешканки м. Києва ОСОБА_4 звернулась невстановлена слідством особа, яка повідомила, що 19.01.2013 померла власниця квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонувала заволодіти зазначеним вище об`єктом нерухомого майна шляхом обману, підроблення офіційних документів та їх використання.

У свою чергу ОСОБА_4 погодилась на пропозицію невстановленої слідством особи та вступила з нею у попередню злочинну змову, направлену на спільне вчинення кримінального правопорушення, а саме, заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 06.06.1995 № 1734, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради, і у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва як відумерла спадщина.

З метою спільного вчинення злочину та досягнення результату у вигляді безоплатного, безповоротного обернення на свою користь чужого майна за відсутності законних підстав, ОСОБА_4 та невстановленою слідством особою було розроблено план спільних протиправних дій.

Відповідно до розробленого плану, з метою приховування особистої участі у шахрайських діях, ОСОБА_4 повинна була звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 за законом, представившись анкетними даними іншої особи та використавши при цьому підроблений паспорт, а також надати завідомо підроблений документ про наявність родинного зв`язку із померлою.

Реалізовуючи спільний злочинний намір, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, у період часу з 19.01.2013 до 21.03.2013 (більш точна дата слідством не встановлена) ОСОБА_4 надала невстановленій слідством особі, власну фотокартку для вклеювання у паспорт іншої особи з метою його подальшого використання.

У подальшому невстановлена слідством особа, при невстановлених обставинах, у період часу з 19.01.2013 до 21.03.2013 (більш точна дата слідством не встановлена), яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_4 , отримавши при невстановлених слідством обставинах у розпорядження втрачений власницею у 2009 році, паспорт на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві від 17.09.2004, підробила його шляхом вклеювання на першій сторінці замість фотокартки ОСОБА_6 фотокартку ОСОБА_4 . Зазначений вище завідомо підроблений офіційний документ невстановлена досудовим розслідуванням особа при невстановлених обставинах передала ОСОБА_4 .

Продовжуючи вчиняти злочинні дії, відповідно до заздалегідь розробленого плану, направлені на заволодіння шляхом обману чужим майном в особливо великих розмірах, діючи за попередньою змовою групою осіб, 21.03.2013, приблизно о 14 годині, ОСОБА_4 прибула до Шостої Київської державної нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та представившись ОСОБА_6 , звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_7 з приводу прийняття спадщини, що залишилась після померлої ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_4 повідомила державному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію про те, що вона являється племінницею померлої ОСОБА_5 та надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , до якого було вклеєно її фотокартку.

Державний нотаріус Шостої КДНК ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про злочинні дії і наміри ОСОБА_4 , сприймаючи останню як ОСОБА_6 відповідно до наданого паспорту, зробила копії із наданого документу та завірила їх власним підписом і печаткою Шостої КДНК.

Також державний нотаріус Шостої КДНК ОСОБА_7 , зі слів ОСОБА_4 та із використанням даних паспорту ОСОБА_6 , о 14 год. 30 хв. 21.03.2013, склала заяву про прийняття спадщини за законом, згідно зі ст.1269 Цивільного кодексу України, яку зареєструвала у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №406 і надала ОСОБА_4 для підпису. ОСОБА_4 , діючи за попередньою злочинною змовою із невстановленою слідством особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, знаходячись у приміщенні АДРЕСА_2 , підписала заяву про прийняття спадщини за законом від 21.03.2013 №406, від імені ОСОБА_6 , підробивши підпис останньої.

Державний нотаріус Шостої КДНК ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про злочинні дії ОСОБА_4 , сприймаючи її як ОСОБА_6 відповідно до наданого паспорту, завірила особу останньої та завела спадкову справу №165/2013 щодо майна померлої ОСОБА_5 .

Продовжуючи вчиняти протиправні дії, слідуючи заздалегідь розробленому спільному плану, розуміючи необхідність долучення до спадкової справи №165/2013 документу, який би підтверджував наявність родинного зв`язку між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, у період часу з 21.03.2013 до 25.07.2013 (більш точна дата слідством не встановлена) вступила у попередню змову із невстановленою слідством особою, спільно з якою при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах виготовили завідомо підроблений офіційний документ, а саме, рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 31.05.2013 у справі №317/1913/13-ц, відповідно до якого встановлено, що померла 19.01.2013 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є тіткою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначений вище завідомо підроблений офіційний документ, який підтверджував фактично неіснуючий родинний зв`язок між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та створював підстави для спадкування за законом, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений день та час, однак до 25.07.2013, ОСОБА_4 був переданий державному нотаріусу Шостої КДНК ОСОБА_7 , котра не будучи обізнаною про його підроблення, долучила рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 31.05.2013 у справі №317/1913/13-ц до спадкової справи №165/2013.

У подальшому, 25.07.2013 на підставі сформованої спадкової справи № 165/2013 щодо майна померлої ОСОБА_5 , державний нотаріус ОСОБА_7 оформила свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій під №4-1794 та Спадковому реєстрі під реєстраційним №54787284, згідно із яким посвідчено, що спадкоємцем майна померлої 19.01.2013 ОСОБА_5 5-ї черги спадкування, яке складається із квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., являється ОСОБА_6 .

Того ж дня, 25.07.2013 о 08 год. 10 хв. державним нотаріусом Шостої КДНК ОСОБА_7 на підставі виданого нею свідоцтва про право на спадщину за законом №4-1794, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., (із відкриттям розділу) під індексним номером: 4311867 за ОСОБА_6 (номер запису про право власності: 1808694, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00), анкетними даними якої представлялась ОСОБА_4 .

Відповідно до проведеної реєстраційної дії, ОСОБА_4 , яка діяла за попередньою змовою групою осіб, представляючись анкетними даними ОСОБА_6 , маючи у розпорядженні паспорт останньої, отримала можливість володіти та розпоряджатись неналежним їй об`єктом нерухомого майна і таким чином, шляхом обману заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., яка у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 25.07.2013 становила не менше 429 000 (чотириста двадцяти дев`яти тисяч) грн. 00 коп., достовірно знаючи, що вказане майно одержане злочинним шляхом на підставі завідомо підроблених документів, внаслідок чого охоронюваним законом інтересам територіальної громади міста Києва заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.

ОСОБА_9 у подальшому відчужила квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_10 , відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 від 15.10.2013 та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій під № 1874.

Аналіз проведених правочинів із квартирою АДРЕСА_1 свідчить про незаконне оформлення вказаного об`єкту у власністьі подальшу його легалізацію.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 10.06.2022квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,80кв.м., відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вона являється об`єктом кримінально протиправних дій.

16.06.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , висновком експерта від 16.02.2022 № СЕ-19/111-22/1184-ДД, висновком експерта від 26.05.2022 № СЕ-19/111-22/15892-ПЧ, висновком експерта від 20.01.2022 № СЕ-19/111-22/145-ПЧ, висновком експерта від 08.02.2022 № СЕ-19-21/40077-ОБ, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Виходячи з вищевикладеного на даний час виникла необхідність в накладені арешту на зазначене майно, так як воно має суттєве значення по кримінальному провадженню та його визнано речовими доказами.

Прокурор просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя прийняв рішення про розгляд клопотання без участі власника майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки було воно є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45.8 кв.м., житловою площею 30.2 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_10 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1