Справа № 527/542/22
провадження № 1-і/527/12/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000044 від 25.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадження Глобинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000044 від 25.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. 29.10.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.12.2021 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» із визначенням суми застави 136200 грн. 21.12.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.01.2022 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» із визначенням суми застави 136200 грн. 23.02.2022 прийнято рішення відповідно до вимог ст. 283 КПК України направити для розгляду по суті обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні до Чугуївського міського суду Харківської області. ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та на даний час останній утримується там до 25.05.2022. Розпорядженням Голови ВС від 08.03.2022 № 2/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Чугуївського міського суду Харківської області змінено на Глобинський районний суд Полтавської області. ОСОБА_5 раніше не судимий, однак 05.05.2021 відносно останнього до Чугуївського міського суду Харківської області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, постійного місця проживання на території Харківської області не має. За таких обставин існує ризик переховування від органу досудового розслідування або суду. Крім того, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або, заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців, здійснити незаконний вплив на свідків, експертів, змушуючи їх відмовитись від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні, та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді, з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Також ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, або не з`являтися до суду, що призведе до необґрунтованого затягування строків слідства. Крім того, ОСОБА_5 , будучи не працевлаштованим, може повторно вчинити злочин, у якому обвинувачується, або інший злочин проти власності. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. За таких обставин та приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор просив продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів із збереженням раніше визначеної застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 136200 грн.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Чугуївського міського суду Харківської області за Глобинським районним судом Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді ОСОБА_6 у відпустці, клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Пунктом 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлюються певні особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема, цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 20.05.2022 проведення судового засідання з розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було призначено в режимі відеоконференції.

Обвинувачений ОСОБА_5 утримується у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до суду надано довідку, за змістом якої у вказаній установі доступ до мережі інтернет відсутній у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, тому проведення засідань з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в режимі відеоконференцій не можливе.

Відповідно до п. 7 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду, якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, та надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні.

Захисник через канцелярію суду надав письмові заперечення проти вищевказаного клопотання прокурора. В обґрунтування заперечень зазначив про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, зауважив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, а навпаки зацікавлений в тому, щоб кримінальне провадження якнайшвидше було закрите на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, про що було подане до суду відповідне клопотання. Крім того, ОСОБА_5 офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає його родина(мати та рідний брат). Також ОСОБА_5 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, освічений, працьовитий та дуже порядна людина. Вказані обставини свідчать про відсутність ризику, передбаченого п.1.ч.1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 не має наміру чинити тиск на свідків(деякі з яких «залегендовані»), експерта, спеціаліста, та, враховуючи, що майже всі свідки мешкають в зоні бойових дій, або тимчасово покинули власні домівки, вчинити будь-який тиск на останніх неможливо. За таких обставин відсутній ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Посилання сторони обвинувачення на існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеним та вигаданим. Також відсутній ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 раніше працював на підприємствах вугільної промисловості, має відповідну освіту та має намір офіційно працевлаштуватися. Також зазначив, що в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з боку правоохоронних органів на ОСОБА_5 здійснюється тиск, тому його подальше перебування в умовах ізоляції може поставити під загрозу здоров`я та життя останнього. Зауважив, що до клопотання про продовження строків тримання під вартою стороні захисту та суду не надано жодних додатків, та жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений. Враховуючи викладене, просив у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відмовити.

В судовому засіданні захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 заперечував та надав пояснення, аналогічні викладеним у вищевказаних письмових запереченнях.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п. 3, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ( Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів .

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей) та офіційного джерела доходів, а відтак, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України є дійсними.

Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 обвинувачується.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора.

А відтак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість клопотання прокурора, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів . Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на недопитаних свідків та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, спростовують доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки термін дії застосованого запобіжного заходу спливає 25.05.2022 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124050 грн. (50 х 2481 грн. = 124050 грн.).

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,372,376,392 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора -задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 21 червня 2022 р., включно.

Визначити суму застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 коп. Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), до сплину терміну тримання під вартою, призначення платежу обов`язково зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу, міру запобіжного заходу, прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого.

У разі внесення застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, на нього покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати на виклики прокурора та суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання вказаних обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.05.2022 року.

Суддя ОСОБА_1