Справа № 755/91/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2018 року за № 0003624 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.08.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений у 2013 році на невідбутий строк 1 рік 8 місяців,

- 28.10.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту (звільнений з під варти в залі суду 28.10.2020 року у зв`язку з відбуттям строку покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 13.04.2018, близько 11 год. 30 хв. підійшов до під`їзду № 1 (секція АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, яке знаходиться в коридорах даного будинку, при цьому мав із собою заздалегідь заготовлені знаряддя для вчинення злочину, а саме дві викрутки.

Реалізуючи свої злочинні наміри, з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , незаконно проник до під`їзду № 1 (секція № 5), вищевказаного будинку та піднявся на 29-ий поверх, достеменно, попередньо знаючи, що на даному поверсі розташований електричний щиток, всередині якого зберігаються лічильники електроенергії.

Після чого, ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна та незаконного збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовлених знарядь для вчинення злочину, а саме викрутки, пошкодив навісний замок та пломбу, якою був обладнаний вищевказаний електричний щиток.

Пошкодивши навісний замок вказаного електричного щитка, ОСОБА_6 таємно викрав лічильник електроенергії, марки «Меркурій 230 ART-01 CLN», сірого кольору, вартістю 3333 грн. 33 коп., який належить ТОВ «Дім-Сервіс 19».

В подальшому, ОСОБА_6 , викрадений лічильник електроенергії, помістив до своєї сумки, яка знаходилась при ньому та утримуючи викрадене майно та знаряддя, які заздалегідь заготовлені для вчинення злочину, а саме дві викрутки, спустився на перший поверх житлового будинку та вийшов в під`їзд, намагаючись з місця скоєння злочину зникнути, однак був затриманий охоронцем вищевказаного будинку.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням у житло, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що 13.04.2018 року він прийшов до друга на ім`я ОСОБА_14 , який мешкав у 2 під`їзді на 10 поверсі по АДРЕСА_3 . До під`їзду він зайшов разом із мешканцем цього дому, тому що консьєржа у будинку не має, та піднявся до товариша на 10 поверх на ліфті. Оскільки телефону на той момент в нього було, він не зміг домовитися із другом про свій візит, тому не застав його вдома. З 10 поверху він спустився ліфтом на 2 поверх з метою вийти з будинку через інший вихід. Коли він був на другому поверсі побачив багато будівельного сміття в мішках та пакетах, візуально їх оглянувши вирішив взяти один із них. В пакеті, що взяв із собою була газета, лічильник та бутилка води. В газеті та в пакеті також були викрутки, що йому не належать. На той час він не розумів, що це електричний лічильник, думав, що це якась річ, де буде мідь, тому вирішив його розібрати. Інші мішки з будівельним сміттям він не перевіряв на наявність лічильників. Зазначив, що не діставав цей лічильник із електричного щитка. Він в цьому під`їзді ніколи не відкривав щитки і не викручував з них лічильники, як і не звертав увагу де вони знаходяться.
Далі, оскільки двері на вихід на 2 поверсі виявились зачиненими, він спустився на 1 поверх. Коли виходив з під`їзду на 1 поверсі його затримав охоронець та поцікавився що в пакеті, який лежав на його сумці. Побачивши, що там є електричний лічильник був затриманий охоронцем, який викликав поліцію. Вказав, що на 29 поверх він в той день не піднімався на ліфті та не представлявся іншою особою на момент затримання, він мав при собі документи, що посвідчують його особу.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина підтверджується показаннями представника потерпілого та свідка, допитаних судом в судовому засіданні.

Будучи допитаною з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання представник потерпілого ТОВ «Дім-сервіс 19» ОСОБА_11 надала у суді показання, у яких підтвердила алгоритм вчинення даного кримінального правопорушення, викладений в описовій частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу його вчинення, та навела обставини, які детально у акті не відображені.

Так, представник потерпілого вказала, що вона працює директором ТОВ Дім-сервіс 19» та є головою ОСББ житлового комплексу «Мега Сіті» в м.Києві по вул. Харківське Шосе, 19-Б. Вказала, що дійсно 13.04.2018 року приблизно о 12 годині охороною будинку було зупинено обвинуваченого при виході із під`їзду №1 секції 5 вказаного будинку та за його добровільною згодою було оглянуто його сумку, з якої згодом поліція вилучила електролічильник, який в 2015 році було встановлено в даному будинку, електричний автомат та викрутки. До цієї події крадіжки були протягом кількох місяців, тому охорона почала придивлятися за всіма відвідувачами, оскільки до цього було викрадено 55 лічильників. Після затримання обвинуваченого крадіжок більше не було. Обвинувачений приходив в гості до родичів в 31 квартиру, тому його пропускала охорона. В будинку встановлено камери спостереження та є домофон. На той момент на 29 поверсі ніхто не проживав, замки на електрощитовій маленькі, викруткою можна зняти такий замок.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_15 надав показання, у яких, в своїй сукупності, підтвердив алгоритм вчинення даного кримінального правопорушення, викладений в описовій частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу його вчинення.

Так, свідок вказав, що він працює охоронцем в ЖК «Мета Сіті» ОССБ 19. Працює там, десь із 2014 року. Його робоче місце знаходиться приблизно в 10 метрах від входу в 5,6 секцію, його обладнано моніторами та камерами спостереження. 13.04.2018 року він був на центральному посту, ще один охоронець сидів за камерами, в секції не було з охоронців нікого. Кожної ночі та кожного ранку вони обходять поверхи. Того дня також проходили. Вказав, що починають обхід з 36 поверху та спускаються вниз. Лічильники знаходяться під замками. Обвинуваченого знає, оскільки він часто (декілька разів на місяць) приходив до свого знайомого в ЖК «Мета Сіті», який проживав за адресою: Харківське шосе, 19Б, 5 секція, 10 поверх та який поїхав жити за місто. 13.04.2018 року обвинувачений прийшов в ЖК «Мета Сіті», підійшов до нього та повідомив, що прийшов до ОСОБА_14 , на що він відповів, що їх не має, вони поїхали. Він був на посту, куди виведені камери із під`їзду. Яким чином в подальшому той зайшов до під`їзду він не знає, напевне із мешканцями будинку. Він закрив свій пост та почекав його біля ліфта, але ОСОБА_16 не поїхав на 10 поверх, а поїхав на 28 чи 29. Потім ОСОБА_16 спустився із сумкою, яку він попросив відкрити, оскільки у них перед цим пропадати електричні лічильники. ОСОБА_16 відкрив сумку в якій зверху лежала футболка, а під футболкою був електричний лічильник. Він одразу викликав начальника охорони, який викликав голову ОСОБА_17 повідомляв їм, що він прийшов до будинку з лічильником, після чого лічильник пробили по базі за серією та номером та виявили, що він з їхнього будинку. Передавши ОСОБА_16 начальнику охорони і голові ОСББ він пішов на пост. А потім бачив по камерам, що приїхала поліція. Йому відомо, що обвинувачений одразу представлявся не власним прізвищем. Пояснив, що електричні лічильники знаходяться в спеціальному обладнаному місці в коридорі на поверхах будинку під навісним замком, ключі від яких знаходяться у них на посту охорони. 29 поверх будинку на той час заселеним не був, лічильниками ніхто ще тоді не користувався. Після приїзду працівників поліції вони оглядали коридорне приміщення 5 секції 29 поверху будинку та виявили пошкоджену щитову із зірваним навісним замком та відсутність одного електричного лічильника, про що працівники поліції складали протокол.

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором в судовому засіданні та безпосередньо дослідженими судом.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.04.2018 року з ілюстративною таблицею до нього, здійсненого слідчим ОСОБА_18 за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та дослідженому в судовому засіданні встановлено, що на відстані 5 метрів від вхідних дверей до під`їзду №5 будинку АДРЕСА_4 виявлено чоловіка зі слів ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_5 . На вік приблизно 28 років, слов`янської зовнішності, на зріст близько 170 см., волосся світло-русяве до плечей. На голові темно-синя шапка, одягнутий в чорну шкіряну куртку, темні штани та чорні сапоги. Біля даного чоловіка з лівої сторони на відстані приблизно 15 см. на підлозі виявлено чорну дорожню сумку. Як пояснив ОСОБА_21 дана дорожня сумка являється його. В присутності двох понятих за добровільною видачею ОСОБА_21 було оглянуто дорожню сумку під час огляду якої вилучено електролічильник марки «Меркурій 230», ART 01CLN 3x230/400v 5/60/A 50Hz, сірого кольору, з правої та лівої сторони опломбований мідною печаткою; електричний автомат марки «ІЕК ВА47-29» С40, білого кольору з жовтими кнопками для включення, викрутка «хрестова» зеленого кольору з жовтими вставками, викрутка «плоска» з червоним кінцем. А також в середині дорожньої сумки виявлено два чорні поліетиленові пакети в середині яких перебуває одяг: чорна рубашка, рубашка в біло-синю клітинку, коричневі штани; в другому поліетиленовому пакеті: сіра куртка, чорна кепка з надписом «Frankfurt», чорні нові носки, мило марки «Шик» лимон, один черевик чорного кольору. Дані речі, а саме одяг було поміщено до дорожньої сумки. На запитання слідчого чи належать вам дані речі, ОСОБА_21 відповів що так (а.к.п. 134-141 т.1).

Щодо зазначення у вказаному протоколі огляду особи на прізвище ОСОБА_21 , суд враховує що згідно протоколу затримання особи від 13.04.2018 року затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_6 , тому вказане не є суттєвою розбіжністю та не потребує окремого процесуального рішення про уточнення анкетних даних, зазначені обставини підтверджується показаннями свідка про те, що одразу обвинувачений представлявся іншим прізвищем.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.04.2018 року, здійсненого слідчим ОСОБА_18 за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та дослідженому в судовому засіданні встановлено, що об`єктом огляду являється квартирна щитова, що розташована в коридорному приміщені на двадцять дев`ятому поверсі тридцятиповерхового будинку АДРЕСА_6 . Під час огляду виявлена металева щитова розміром 1х1, сірого кольору, з двома врізними замками, які на момент огляду не пошкоджені, не зачинені. При відкритті щитової виявлено чотири електролічильника марки «Меркурій 230», які розташовані в два ряди. При огляді нижнього ряду виявлено відсутність п`ятого електролічильника «Меркурій 230», а саме стирчать дроти для підключення. Зверху над електролічильниками розташовані в два ряди електричні автомати марки «ІЕК ВА47-29» С40 в кількості чотирьох штук, під час огляду в нижньому ряду виявлено відсутність п`ятого електричного автомату марки «ІЕК ВА47-29» С40 (а.к.п. 142 т.1).

Згідно протоколу огляду речей від 20.04.2018 року, проведеного слідчим ОСОБА_22 , встановлено, що об`єктом огляду є речові докази, вилучені під час огляду місця події від 13.04.2018 року, а саме: дві викрутки, електролічильник «Меркурій 230» та автоматичний вимикач ВА47-29» М (а.к.п. 143-145 т.1).

В судовому засіданні було також досліджено відеозапис з камер спостереження ТОВ «Дім-сервіс 19» на якому 13.04.2018 року зафіксовано, що обвинувачений дійсно був в той день за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19-Б, секція №5 та був зупинений при виході охоронцем будинку із речами, серед яких і викрадений згідно пред`явленого обвинувачення електричний лічильник. (а.к.п. 151 Т.1).

Клопотання обвинуваченого щодо визнання недопустимим відеозапису з камери відеоспостереження, що знаходиться на а.к.п. 151 Т. 1 є необґрунтованим, оскільки документом, як одним із джерел доказів відповідно до ст. 99 КПК України є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали відеозапису та електронні носії інформації.

Так, згідно із Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" (ст. 5), ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.03.2010 N 8 "Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості", електронним є документ, де інформація подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки. Диски як матеріальні носії є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал електронного документа може існувати на різних носіях, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Наданий представником потерпілого слідчому оптичний диск містить електронні документи, створені камерами відеоспостереження, та на них зафіксовано подію, яка мала місце 13.04.2018 року за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 19-Б, секція 5.

Судом встановлено, що згідно рахунку-фактури №СФ-0000274 від 13.04.2018 року, лічильник електроенергії «Меркурій 230 ART - 01 CLN» (з програмуванням мережної адреси) коштує без ПДВ 3333.33 грн. (з ПДВ 4000 грн.) (а.к.п. 155 Т.1).

Із акту звірки показників електролічильників на 01.04.2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_7 було встановлено електролічильник №23951213 (а.к.п. 161 Т.1).

Дані докази суд визнає належними та допустимими та такими, що узгоджуються з показаннями представника потерпілого та свідка, допитаних в судовому засіданні.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.04.2018 року (час фактичного затримання 12.10 год. 13.04.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19-Б) вбачається, що безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні встановлено, що 13.04.2018 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , перебуваючи на 29 поверсі 5-ої секції вказаного будинку, шляхом пошкодження замка, викрав з електрощитової електролічильник, вартістю 3333 грн., (а.к.п. 177-179 т.1).

Суд не знаходить переконливими доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 13.04.2018 року (Т. 1 а.к.п. 134-141) та протоколу огляду місця події від 13.04.2018 року (Т.1 а.к.п. 142), та визнає їх належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно ж до ч 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів досить тісно пов`язане як з правом на справедливий судовий розгляд, так і з презумпцією невинуватості. Загальне правило полягає в тому, що докази, отримані неналежним або незаконним чином, не можуть братися до уваги під час розгляду справи в суді. При цьому потрібно виходити з того, що оцінка конкретного доказу з погляду допустимості чи недопустимості вирішується в кожному випадку окремо.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року, справа №359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Оцінюючи доводи сторони захисту в цілому про визнання доказів недопустимими, то суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, зважаючи на те, що зазначені докази не є єдиними доказами у кримінальному провадженні, а також про те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, приходить до висновку про те, що допущені порушення не є такими, які б безумовно свідчили про необхідність визнання їх недопустимими, крім того, зазначені у вказаних доказах відомості узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд не знаходить підстав для визнання вказаних документів недопустимими і неналежними доказами та виключення їх з доказів у кримінальному провадженні.

Суд також вважає необхідним зазначити, що під час прийняття судом рішення, яке має бути не лише законним та обґрунтованим, а й справедливим, суд повинен враховувати інтереси суспільства, забезпечити захист прав громадян, що потерпіли від кримінального правопорушення.

Суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження які визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує позицію Верховного Суду. Так колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Відповідно висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к) та постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (провадження № 5-33кс 12), проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Під сховищем слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища.

Факт входження, потрапляння у сховище чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, та узгоджуються із показаннями представника потерпілого та свідка суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі, кваліфікуючи вказані дії обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Заперечення ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності, неодноразово перебував у розшуку у даному кримінальному провадженні, не має постійного місця для проживання, спосіб життя (неодружений, стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи,); позицію представника потерпілого щодо повернення викраденого та сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 185 КК України, із застосуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин, у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченого у вигляді застави, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.04.2018 року по 16.04.2018 року та з 18.07.2022 року по 04.08.2022 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.04.2018 року по 16.04.2018 року та з 18.07.2022 року по 04.08.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді застави залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному проваджені лічильник електроенергії, марки «Меркурій 230 АRТ-01 CLN» та автоматичний вимикач «ВА-29М х-ка С 3Р 40А 4.5 ИЕК», передані під зберігальну розписку представнику потерпілого ОСОБА_11 залишити у володінні ТОВ «Дім-Сервіс 19».

Речові докази у кримінальному провадженні спортивну сумку та викрутки, які зберігаються в камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя