Справа № 130/1591/21
Провадження №11-кп/801/696/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2021 за № 0000161,
за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кацмазів Жмеринського району Вінницької області, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Кацмазів Жмеринського району Вінницької області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше несудимого,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України і обрано йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
У відповідності із статтею 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Початок іспитового строку вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.
Згідно з частиною першою статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України додатково покладено на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України і обрано йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
У відповідності із статтею 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Початок іспитового строку вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.
Також судовим рішенням вирішені питання щодо стягнення понесених процесуальних витрат та долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 24 квітня 2021 року, приблизно о 13-00 год, за попередньою змовою між собою, за пропозицією останнього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, втілюючи свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, маючи корисливу мету, шляхом зриву віконної рами проникли всередину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , (при цьому у будинок проникав ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 залишався біля вікна з зовнішньої сторони будинку з метою попередження про можливість появи сторонніх осіб), звідки таємно викрали електрообігрівач «Термія» моделі «Эвна-2,0/230 С2» вартістю 650,53 грн та електричну плитку «Мечта» моделі «212 Т (31)» вартістю 645,99 грн, які привласнили.
Такі дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 місцевим судом кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб з проникненням в житло.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію дій обвинувачених та доведеності їх вини, вважає, що ухвалений вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Згідно з частиною першою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення i виконає покладені на нього обов`язки. Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Згідно з частиною першою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: перiодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробацii про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті просить вирок суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у порушення вимог п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, не поклав на останнього жодного обов`язку, як на особу звільнену від відбування покарання з випробовуванням.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_10 належним чином повідомлялася апеляційним судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не повідомила про причини свого неприбуття, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у її відсутність.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.
Так, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, вірно кваліфікував дії обвинувачених і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Даний висновок суду першої інстанції в апеляційній скарзі прокурора не заперечується і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.
Водночас, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду апеляційним судом.
Так, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Проте, наведені вимоги залишились поза увагою Жмеринського міськрайонного суду Вiнницької області y вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 КК України тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Згідно ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого вiдбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення i виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Частиною 1 ст.76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також положенням ч.3 ст. 76 КК України цієї статті передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, при звільненні від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України на обвинуваченого в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України. До таких висновків дійшов і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ 28.09.2017 у справі №5-1153км17.

Однак, зі змісту оскаржуваного судового рішення від 26.05.2022 року вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд, у порушення вимог ч.1 ст.76 КК України, не поклав на останнього жодного обов`язку, передбаченого пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, а саме не зобов`язав ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, хоча це є обов`язкові пункти, які суди мають покладати на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Також, поза увагою місцевого суду залишились роз`яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003, а саме те, що звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та не поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, передбачений п.1 ч.1 ст.76 КК України, суд унеможливив здійснення уповноваженими органами з питань пробації належного контролю за його подальшою поведінкою.

За таких обставин, звільнивши обвинуваченого від покарання з випробуванням та іспитовим строком, не поклавши на ОСОБА_7 відповідні обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.409, ст.ст.412, 413, ст. 420 КК України є підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 413, 420, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення i виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: перiодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробацii про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення вироку апеляційного суду, тобто з 22.08.2022 року.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4