Справа №950/441/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1069/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку передбаченому ч.4 ст.422-1 КПК України, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 04 липня 2022 року, якою відносно ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, якому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії вказаного запобіжного заходу, який закінчується, а також з посиланням на те, що розгляд даного кримінального провадження ще триває, а передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшились та існують.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 04 липня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 01 вересня 2022 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначав, що задовольняючи клопотання прокурора, суд, в оскаржуваній ухвалі, вмотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, він ніде не працевлаштований, в центрі зайнятості на обліку, як безробітній, не перебуває, характеризується за місцем проживання негативно. Крім того, суд послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за скоєне, незаконно вплинути на потерпілого та свідків, з метою зміни показань, свідчення яких матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню, і які судом допитані ще не були, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Апелянт зазначав, що під час розгляду клопотання стороною захисту було звернуто увагу суду на те, що жоден із зазначених прокурором у клопотанні ризиків ніяким чином не підтверджений, що під час як досудового слідства, так і судового розгляду обвинувачений визнавав себе винним та щиро каявся у скоєному, надані ним свідчення є правдивими і в повній мірі відповідають матеріалам кримінального провадження. При цьому, ризик впливу на свідків не існує, оскільки свідки надали покази, які ніяк не суперечать показам ОСОБА_6 , а тиск на потерпілого виключається, оскільки останній також вже надав показання. Крім того, ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю, яка є людиною похилого віку, часто хворіє та потребує догляду.

За таких обставин, на думку апелянта, при розгляді клопотання прокурора судом не в повній мірі були враховані пом`якшуючі обставини та безпідставно відмовлено у обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах провадження повідомленнями. Прокурор направив клопотання про розгляд данного провадження без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої захисником апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, висновок суду про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На спростування доводів апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження існування вказаних ризиків, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливого переховування від суду, з метою уникнути відповідальності.

Крім того, існує і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів, свідчення яких матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню, і які судом ще не були допитані.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, колегія суддів зазначає, що він існує у зв`язку з тим, що останній ніде не працює, доходів не має, характеризується за місцем проживання негативно, є раніше судимою особою за вчинення, в тому числі, і подібних злочинів, має не зняті та не погашені судимості, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки підставою для цього стали вищезазначені обставини, які свідчать про наявність ризиків, які існують і не зменшились, при тому, що розгляд даного кримінального провадження на даний час ще не закінчився та триває.

При цьому, наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, жодним чином не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Що стосується доводів захисника про те, що у ОСОБА_6 є мати похилого віку, яка часто хворіє та потребує догляду, то вони також не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, крім того, вказані обставини не були враховані самим обвинуваченим та не стали йому перешкодою для вчинення кримінально караного правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.177,182,404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 04 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4