Справа № 761/538/22
Провадження № 1-кс/761/1025/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 22.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 69,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, яка винесена слідчим другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями ГСУ ДБР ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000969.

Обгрунтовуючи доводи скарги, заявник зазначає, що 17.11.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 18.10.2021 року відкрито кримінальне провадження № 0000969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України та розпочато досудове розслідування.

16.12.2021 року слідчому направленого заяву від 14.12.2021 року про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, з врученням відповідної пам`ятки.

Проте слідчим винесено постанову від 22.12.2021 року, яка отримана 28.12.2021 року, якою безпідставно відмовлено у визнанні потерпілим.

Зазначає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, протиправною та винесеною з формальних підстав. Уважає, що сам факт звернення з заявою про вчинення злочину автоматично надає статус потерпілого особі, яка звернулась з такою заявою.

Окрім того вказує, що у відповідності до ст.55 КПК України постанова про відмову у визнанні потерпілого повинна бути вмотивована. При цьому єдиною підставою до її винесення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової).

Закон не передбачає інших підстав для відмови у визнанні потерпілого, тому викладений слідчим у своїй постанові від 22.12.2021 року мотив, що ОСОБА_4 не набуто статусу обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, за яким йому у супереч нормам, визначеним ч.2 ст.55 КПК України відмовлено у визнанні потерпілим, є неналежним і недостатнім для обґрунтування відмови як процесуального рішення.

Вказує, що у своїй заяві про вчинення злочину він чітко обґрунтовує в чому саме полягає спричинення йому моральної шкоди та якими саме незаконними діями судового експерта ОСОБА_7 вона була завдана, що підтверджено відповідними документами.

Зазначає, що висновок судової почеркознавчої експертизи № 185/1 від 29.04.2021 року є завідомо неправдивим, оскільки експертизу виконано за відсутності відповідної методики, за результатами дослідження неналежних об`єктів (копій почеркового матеріалу замість оригіналів). Водночас цей висновок покладено в основу повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.111,438 КК України.

Між тим при винесенні оскаржуваної постанови слідчим безпідставно не надано оцінку доказам, які були додані до заяви про вчинення злочину та які підтверджують спричинення ОСОБА_4 моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини та інші, що викладені у скарзі, просить слідчого суддю скасувати постанову від 22.12.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, яка винесена слідчим другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями ГСУ ДБР ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000696 та зобов`язати уповноважену особу ДБР вручити ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судовому засідання представник заявника адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги та доводи з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий ДБР , постанова якого оскаржується, до суду не з`явився, хоча двічі попереджався про час та місце розгляду скарги, своїх доводів слідчому судді не надав, втім, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до вимог ч. 3 ст.306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та дослідивши додані заявником матеріали, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

17.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0000696 внесено дані на підставі заяви ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.384 КК України щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, вчиненого судовим експертом УНДІСТСЕ СБУ ОСОБА_7 .

Як вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 просить прийняти та зареєструвати вказану заяву про вчинення судовим експертом УНДІСТСЕ СБУ ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України (завідомо неправдивий висновок експерта, поєднаний зі штучним створенням доказів обвинувачення у особливо тяжкому злочині) та видати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Обґрунтовуючи доводи про необхідність визнати його потерпілим у рамках даного кримінального провадження вказує, що завідомо неправдивий висновок експерта заподіяв істотну моральну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам, якого внаслідок протиправних дій експерта ОСОБА_7 притягують до кримінальної відповідальності, застосовують неналежні правові процедури та піддають необґрунтованому процесуальному примусу.

До вказаної заяви окремо подано заяву про визнання ОСОБА_4 потерпілим, в якій останній зазначає, що завідомо неправдивий висновок експерта як доказ покладено в основу повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину. Використовуючи який сторона обвинувачення здійснила заходи процесуального примусу відносно нього у вигляді застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

Постановою від 22.12.2021 року слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_5 відмовив у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , а також про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000969.

Аналізуючи зміст вказаної постанови, приходжу до висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним у ст.110 КПК України з підстав її необґрунтованості та відсутності належних мотивів для прийняття рішення, а тому лише за даними ознаками підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 вищеозначеної статті передбачено право слідчого або прокурора за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява повідомлення про кримінальне правопорушення, або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому зміст оскаржуваної постанови фактично зводиться до того, що ОСОБА_4 не надано даних, які б вказували на його процесуальний статус обвинуваченого у кримінальному провадженні № 000072 від 11.03.2021 року.

Між тим, останній у своїй заяві вказує на те, що він є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, в рамках якого до нього застосовувались заходи процесуального примусу.

Отже помилково поза увагою слідчого залишились доводи заявника, щодо вищевикладених обставин, яким не надана належна оцінка та не висловлено мотивів з цього приводу у постанові.

Замість цього слідчий виніс оскаржувану постанову, мотивуючи яку послався на відсутність процесуального статусу як обвинуваченого, в той час як заявник посилався на статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий, прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, частиною 5 статті 110 КПК визначено, що постанова, як форма процесуального рішення, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Однак, оскаржувана постанова з огляду на вищевказане, не можу вважатися мотивованою, а відтак підлягає скасуванню. В цій частині скарга заявника підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині скарги належить відмовити, оскільки, звертаючись з вимогою про спонукання слідчого надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, заявник фактично ставить питання про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим.

Між тим у відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те відповідних повноважень, забороняється.

За таких обставин в цій частині скарги належить відмовити, так як доводи заявника не засновані на законі.

Керуючись ст.2, 9, 40, 55, 110, 303-306 КПК України слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого другого відділу ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 22.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 69.
В іншій частині скарги адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: