Справа №463/5091/22
Провадження №1-кс/463/3769/22
У Х В А Л А

21 липня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001273 від 26 квітня 2017 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нежитловий будинок (літера «Б») в цілому - адміністративний з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 00, загальною площею 1 496,2 кв. м., розташований за адресою: місто Київ, вулиця Тарасівська, будинок 9, який на праві приватної власності належить «Геомодель» (ЄДРПОУ 24914176), з позбавленням права на відчуження та розпорядження.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0001273 щодо можливого заволодіння та розтрати коштів ПАТ «Вектор Банк» в особливо великих розмірах, службової недбалості та службового підроблення.

В ході досудового розслідування виникли підстави вважати, що нежитловий будинок (літера «Б»), загальною площею 1 496,2 кв.м., що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Тарасівська, будинок 9, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а також що такий може бути відчужений службовими особами ТОВ «Геомодель» чи іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення. З метою забезпечення збереження речового доказу, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказаний об`єкт нерухомості.
З врахуванням клопотання прокурора вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання про арешт майна у відсутності прокурора на підставі наявних доказів.

З врахуванням положень ч.2 ст.172 КПК України, вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у ході розслідування кримінального провадження № 0001273 від 26 квітня 2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.1 ст.367, ч.2 ст.366 КК України, виникли підстави вважати, що посадові особи ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за попередньою змовою з іншими особами, у період 2014-2016 років запровадили злочинну схему, направлену на розтрату майна банку, шляхом вчинення збиткових для банку активних операцій, які полягали у видачі кредитів підконтрольним суб`єктам господарської діяльності з ознаками фіктивності, які мали завідомо безповоротний характер, не мали прийнятного забезпечення та були видані з порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність», Кредитної політики банку та Положенням про кредитування юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (затверджені протоколом Правління ПАТ «ВЕКТОР БАНК» №41 від 30.06.2015), що в результаті призвело до втрати активів банку на загальну суму 169 789 056,54 грн, що є особливо великим розміром.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 304496668, нежитловий будинок (літера «Б») в цілому - адміністративний з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 00, загальною площею 1 496,2 кв. м., що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Тарасівська, будинок 9, на праві приватної власності належить ТОВ «Геомодель» ().

Також, з матеріалів вбачається, що оскільки значна частина високоліквідних активів ПАТ «ВЕКТОР БАНК» на праві власності належали підконтрольним ОСОБА_4 підприємствам, у слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 з метою приховування слідів вчинення кримінального правопорушення та уникнення притягнення до кримінальної та фінансової відповідальності, шляхом застосування схеми відчуження приміщення за адресою АДРЕСА_1 іншим особам за сумнівними договорами, створив видимість законності переходу права власності на об`єкт нерухомості до інших власників з метою його збереження та використання зазначеного майна у власних потребах, або реалізації іншим особам задля власного збагачення. Відомості, які містить вказаний об`єкт нерухомості та документи, на підставі яких останній відчужувався, передавався в іпотеку, будуть використані як докази під час досудового розслідування та судового розгляду, відносно них у подальшому будуть проведенні відповідні слідчі дії та експертні дослідження, застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Постановою слідчого від 18.05.2017 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001273.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя приходить до переконання, що з метою збереження майна, щодо якого наявні підстав вважати, що таке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, в межах кримінального провадження №0001273 від 26 квітня 2017 року, та яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з врахуванням доводів слідства щодо необхідності обмеження права відчуження та розпорядженнятаким, клопотання слід задовольнити та накласти арешт вказане майно.

При цьому, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що дане клопотання слід розглянути без повідомлення власників нерухомого майна, щодо яких порушується питання про накладення арешту та майна, оскільки існує ризик того, що дізнавшись про внесення та розгляд цього клопотання, здійснюватимуться перешкоди у накладені арешту на нього і майно може бути відчужене чи перереєстроване на інших осіб, що унеможливлять накладення подальшого арешту, а також унеможливить досягнення мети арешту.

Відповідно наказу №120 ДСК від 01 березня 2022 року, слідчі управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань дислокується за адресою: місто Львів, вулиця М. Кривоноса, 6, що знаходиться під юрисдикцією Личаківського районного суду міста Львова, а тому клопотання подано з дотриманням правил підсудності.

Керуючись вимогами ст.ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно з позбавленням права на відчуження та розпорядження, а саме на нежитловий будинок (літера «Б») в цілому - адміністративний з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 00, загальною площею 1 496,2 кв. м., розташований за адресою: місто Київ, вулиця Тарасівська, будинок 9, який на праві приватної власності належить ТОВ «Геомодель» ().

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно положень ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає оприлюдненню не раніше дня її звернення до виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1