Справа № 487/8326/21
Провадження № 1-кп/487/411/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000811 від 17.09.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має не повну загальну середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює не офіційно на будівництві, раніше судимий : 31.01.2008 Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 186 ч.2 ст. 69 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнився 07.09.2009 з заміною невідбутої частини покарання на 1 рік 2 місяці 17 днів виправних робіт; - 29.09.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 296 ч.2 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців 10 днів позбавлення волі; - 07.12.2011 Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 71 КК України до 3 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.03.2012 покарання зменшено до 3 років 6 місяців 5 днів, звільнився 30.04.2014 по відбуттю строку покарання; - 05.05.2015 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 182 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, звільнений від відбуваня покарання ухвалою Ленінського районного суду м Миколаєва від 20.05.2016 по закінченню строку випробування, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
20.04.2021, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою, під приводом заміни старої газової колонки на нову, демонтував газову колонку марки «ГВА-3», після чого, ОСОБА_4 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, а саме реалізував газову колонку марки «ГВА-3» у пункті прийому металобрухту, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2037,50 грн.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене проворно, у вчиненні якого визнається винним.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро покаявся.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що з початку 2021 року він разом зі співмешканкою орендував у ОСОБА_7 квартиру за адресою АДРЕСА_3 . В цій квартирі була несправна газова колонка. За домовленістю з потерпілим він вирішив замінити газову колонку. Приблизно в квітні 2021 року він демонтував газову колонку з квартири потерпілого та продав її на металобрухт. Частину отриманих коштів витратив на придбання іншої газової колонки, а іншу частину витратив на власні потреби. Але, коли встановив придбану газову колонку то виявилось, що вона також у неробочому стані. Цю колонку він також здав на металобрухт та придбав іншу газову колонку, яка також виявилась не працюючою. Газові колонки, які він купував раніше вже були у використанні, але вони були краще ніж колонка, яка була встановлена в квартирі потерпілого. Останню непрацюючу газову колонку він здав у ремонт на центральному ринку, але ремонтний кіоск закрився та йому не повернули колонку. Потім, 28 вересня 2021 року його затримали за підозрою у вчиненні іншого злочину та він тримався в Одеському СІЗО. Зазначив, що цивільний позов потерпілого визнає частково та готовий відшкодувати вартість газової колонки, яка зазначена в обвинувальному акті. В наступних судових засіданнях ОСОБА_4 зазначив про повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, висловив щирий жаль з приводу завдання потерпілому шкоди та зазначив про осуд своєї поведінки.
Крім пояснень обвинувачено, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за вище викладених обставин, підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що з початку 2021 року він здавав обвинуваченому в оренду належну йому квартиру АДРЕСА_4 . Обвинувачений з дружиною мешкали в його квартирі приблизно чотири місяці. В один з днів у вечірній час йому зателефонував ОСОБА_4 та запропонував замінити газову колонку. Він відмовився. Потім ОСОБА_4 знову зателефонував йому та почав скаржитися на те, що газова колонка багато використовує газу, тарахтить та може вибухнути. Оскільки ОСОБА_4 повідомив про те, що вже купив нову газову колонку, то він погодився на її заміну, але не дозволяв ОСОБА_4 здавати стару колонку на металобрухт. Через декілька днів він прийшов до квартири та побачив, що газова колонка відсутня. ОСОБА_4 повідомив, що колонка знаходиться в ремонті та наступного дня його дружина піде до майстерні за колонкою та вони її встановлять. Нової газової колонки він не бачив. Він почав вимагати повернути газову колонку на місце. Десь протягом трьох місяців ОСОБА_4 обіцяв встановити колонку, але обіцянку так і не виконав, газову колонку не встановив та її вартість йому не відшкодував. На початку вересня 2021 року йому зателефонувала сусідка та повідомила, що ОСОБА_4 з дружиною виселились з його квартири. Після того, як ОСОБА_4 виселився з квартири, а газову колонку так і не встановив, він звернувся із заявою до поліції. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути з обвинуваченого 2500 грн. в рахунок відшкодування вартості матеріальної шкоди (вартості газової колонки) та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з початку 2021 року разом з цивільним чоловіком ОСОБА_4 винаймали у потерпілого квартиру по АДРЕСА_5 . У вказаній квартирі почала гудіти газова колонка. Коли чоловік демонтував колонку, то виявилось, що в ній прогоріла труба. Вони з чоловіком вирішили замінити колонку. Стару газову колонку з квартири потерпілого вони здали на металобрухт. Частину грошей від її продажу витратили на продукти харчування, а іншу частину на придбання іншої колонки. Спочатку принесли додому одну колонку, але вона не підійшла. Потім принесли іншу вона також не підійшла. Після чого вони другу газову колонку віднесли до майстерні для ремонту. Але через деякий час майстерня закрилась, а колонку їм не повернули. Вони з чоловіком обіцяли потерпілому встановити колонку, але не зробили цього, оскільки не було запчастин для ремонту колонки. В подальшому газову колонку в квартирі потерпілого вони не встановили, оскільки її чоловіка затримали та направили в СІЗО.
Крім того, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про чинне кримінальне правопорушення від 11.09.2021, відповідно до якого ОСОБА_7 просить вжити заходів до невідомих осіб, які за адресою АДРЕСА_3 викрали газову колонку.

-Протоколом огляду місця події з таблицею зображень від 11.09.2021, відповідно до якого проведено огляд приміщення квартири АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено відсутність газової колонки.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2021, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу, зображену на фотознімку №3 ( ОСОБА_4 ), як особу, яка перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно шляхом вільного доступу викрала газову колонку.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала особу, зображену на фотознімку №3 ( ОСОБА_4 ), як особу, яка перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно шляхом вільного доступу викрала газову колонку.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала особу, зображену на фотознімку №3 ( ОСОБА_4 ), як особу, яка продала газову колонку.

-Висновком експерта №СЕ19/115-21/12827-ТВ від 29.09.2021, яким встановлено, що ринкова вартість (без включення до неї суми податку на додану вартість) газової колонки «ГВА-3», яка була у використанні, в справному стані, станом на 01.07.2021 могла становити 2037,50 грн.
Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на заволодіння майном потерпілого судом оцінюються критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 та іншими дослідженими судом доказами. Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що не давав згоди ОСОБА_4 на демонтаж газової колонки та на її продаж у пункт приймання металобрухту, а погодився на її заміну лише після того, як ОСОБА_4 повідомив йому про те, що вже придбав нову колонку для заміни. Покази свідка ОСОБА_8 щодо витрачання частини коштів від продажу газової колонки, належної потерпілому, свідчать про відсутність у ОСОБА_4 наміру купувати нову колонку для заміни. Крім того, покази обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 щодо придбання двох інших газових колонок у непрацюючому стані та передача однієї з них до ремонтної майстерні, жодним належним та допустимим доказом не підтверджені, а тому не приймаються судом до уваги та розцінюються як спосіб захисту ОСОБА_4 від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної та цивільної відповідальності.
З урахуванням викладеного, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190КК України доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.
При обранні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, враховує обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше судимий, але покарання за попередніми вироками відбув повністю, працює не офіційно, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді обмеження волі.

Разом з цим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які суттєво знижують ступень суспільної небезпечності обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та на підставі ст.. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.. 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Положеннями ст.. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст.1167 ЦК України).

Оскільки, в ході судового розгляду доведена вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме : майнової шкоди 2037,50 грн. в розмірі, який підтверджено висновком експерта №СЕ19/115-21/12827-ТВ від 29.09.2021, та моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 124, 129, 368-370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання в виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта: - за проведення експертизи №СЕ19/115-21/12827-ТВ від 29.09.2021 в сумі 1201,34 грн. (одна тисяча двісті одна гривня 34 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2037,50 грн. (дві тисячі тридцять сім гривень 50 коп.), та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1