У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2022 року, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307 та частиною 2 статті 309 КК України,
якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 17 жовтня 2022 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 (в режимі відео конференції)
захисник адвокат ОСОБА_6 ( в режимі відео конференції)

Обставини, встановлені судом першої інстанції
До Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яке обґрунтоване наявністю передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, ризиків.
___________________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/541/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія: продовження строків Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
тримання під вартою
На обґрунтування заявленого клопотання, прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, у тому числі багатоепізодного
особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням наркотичних засобів та психотропних
речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин,
за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за частиною 3 статті 307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням та
наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою
групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч. 2 статті 309 КК України).
Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.
Також прокурор посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 постійного місця проживання не має, до затримання офіційно не працював, спроб для працевлаштування не робив, постійного, стабільного та легального джерела доходу не мав, єдиним джерелом його доходу слугувала його протиправна діяльність, пов`язана з незаконним збутом наркотичних та психотропних речовин.
Крім цього, ОСОБА_5 не має міцних та стійких соціальних зв`язків, а отже, не має чинників, які могли б утримати його від залишення місця фактичного проживання з метою ухилення від суду.
З огляду на ці обставини та з урахуванням ступеню тяжкості злочину, наявних відомостей про особу ОСОБА_5 , вважав, що продовжують існувати передбачені статтею 177 КПК України ризики, щодо переховування ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, перешкоджання кримінальному провадженню та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 17 жовтня 2022 року включно.
Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 та частиною 2 статті 309 КК України та збереження на час постановлення ухвали ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України та неможливість їх
запобіганню шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою. Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 необґрунтованим, недоцільним та таким, що не відповідає принципам справедливості та розумності.
Посилається на порушення судом норм процесуального права розглядом клопотання без участі іншої обвинуваченої ОСОБА_10 .
Стверджує, що прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 не наведено обставин, які б свідчили про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а судом першої інстанції - не зазначено підстав, з яких він дійшов висновків про наявність статтею 177 КПК України, ризиків.
Апелянт стверджує, що обвинувачений ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, на утриманні має матір, яка потребує підтримки та сторонньої допомоги, до затримання був само зайнятою особою, мав підробітки ремонтував квартири та працював у таксі, раніше не судимий, характеризується позитивно.
На думку апелянта, ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків чи інших обвинувачених, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального порушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, не знаходить свого логічного підтвердження.
Крім цього, апелянт вважає утримання ОСОБА_5 під вартою в умовах воєнного стану, у режимному об`єкті СІЗО м. Миколаєва, таким, що ставить під загрозу його життя та позбавляє його можливості докласти власних зусиль для його збереження та потурбуватись про життя членів родини.
Також судом не враховано, що ОСОБА_5 раніше проходив службу у Збройних Силах України, є придатним для проходження служби у Збройних Силах України у військовий час та має намір, у разі звільнення, вступити до ЗСУ.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким керувався

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно частиною 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.
З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження № 0000556, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2019 року.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч. 3 ст. 307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_5 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.
Судом першої інстанції достатньо мотивовано рішення в частині наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Крім того, суд врахував дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , тому дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апелянта про необгрунтованість висновку суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів кримінального провадження та встановлених обставин справи вбачається, що характер кримінальних правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , пов`язані з систематичною незаконною діяльністю в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що була припинена виключно працівниками правоохоронних органів, мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому.
Також необхідно зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Посилання адвоката ОСОБА_6 на порушення судом першої інстанції вимог КПК України розглядом справи без участі обвинуваченої ОСОБА_12 не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки відкладення розгляду справи з цієї підстави, є правом, а не обов`язком суду. Крім цього, апелянтом не зазначено, які саме права обвинуваченого ОСОБА_5 порушено розглядом клопотання про продовження йому запобіжного заходу, розглядом справи без участі іншої обвинуваченої ОСОБА_12 . Зокрема при тому, що сама ОСОБА_12 про порушення своїх прав не заявляла.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2022 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді
______________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3