Справа № 364/121/22
Провадження № 1-кп/364/37/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 року Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в смт Володарка, заяву потерпілої ОСОБА_4 про відмову від приватного обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.02.2022 року за № 0000015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Коцюбинське, Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, військовозобов`язаного, не є депутатом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України надійшов до Володарського районного суду Київської області 25.02.2022 року.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 31.01.2022 року, близько 16 години, разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 перебували у кімнаті житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час між останніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних з ревнощами, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, заподіяв потерпілій два удари кулаком лівої руки в область голови, а саме тім`яної ділянки голови справа та лобної ділянки голови, та три удари кулаком правої руки в область підлопаткової ділянки, чим спричинив тілесні ушкодження у виді: забоїв м`яких тканин тім`яної та лобної ділянки голови, саден в правій підлопатковій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 органом досудового розслідування віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 віднесено: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 подала письмову заяву про відмову від приватного обвинувачення у кримінальному провадженні № 1-кп/364/37/22, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України та просила суд закрити дане провадження (а.с. 26).
Обвинувачений ОСОБА_5 вирішення клопотання потерпілої відніс на розсуд суду.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як воно не узгоджується з діючим законодавством.
Ознайомившись із клопотанням потерпілої, заслухавши позиції всіх учасників процесу, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Так, згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12.02.2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року за № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року за № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Одночасно згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року за № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року за № 2227-VІІІ доповнено ч. 1 ст. 67 КК України п. 61, відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Аналогічна позиція Верховного Суду вказана і в постанові від 19.03.2020 року у справі № 675/813/19, від 31.03.2021 року у справі № 155/457/20 та від 22.12.2021 року у справі № 738/543/21.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_4 та, зокрема, було визнано обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Таким чином, судом встановлено заборону закриття кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, ця обставина була визнана обтяжуючою, а відтак він має можливість захищатися від цього обвинувачення.

Враховуючи викладене, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 не може бути закритим у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 26, 284, 288, 369, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_4 про відмову від приватного обвинувачення у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 року за № 0000015 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1