ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1710/22 Справа № 216/1102/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попасне Попаснянського району Луганської області, громадянина України, який не має освіти, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб немає, на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, інвалідом не являється, на обліку лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, депутатом не являється та не обирався, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 14.08.2013 Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 29.04.2015 ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області скасовано звільнення від призначеного покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного 14.08.2013 вироком Каланчацького районного суду Херсонської області, звільнився з місця позбавлення волі 15.02.2018 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованого на підставі ухвали Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 листопада 2021 року до 19 липня 2022 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і такий не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились. Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, у вигляді особистого зобов`язання.
Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою та винесеною з чисельними порушеннями КПК України. Зазначені в клопотанні прокурора ризики є недоведеними та не має доказів на їх підтвердження. Вважає, що районним судом не прийнято в повній мірі його тривале перебування під вартою з 17.11.2020 року.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та просила її задовольнити та ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не повязаний з тримання під вартою.
Згідно ч.4 ст.422-1 КПК, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилисьвся, клопотань чи заяв з цього приводу до суду не подавав.
Обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись в Миколаївському слідчому ізоляторі, з яким не було можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, колегія суддів вважає за можливе здійснювати без участі сторін кримінального провадження, а саме без обвинуваченого та прокурора.
Адвокат не заперечувала проти проведення судового засідання за відсутності прокурора та обвинуваченого.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку адвоката, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з наявних матеріалів, в провадженні Каланчацького районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №1/0/9-22 від 06.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність кримінального провадження №0000265 від 05.07.2020 відносно ОСОБА_6 визначено за Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
18 травня 2022 року на адресу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання (сформоване в системі «Електроний суд») прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або заміни обраного запобіжного заходу на інший, більш м`який, відсутні, ризики передбачені законом не відпали.
19 травня 2022 року зазначене клопотання прокурора було задоволено.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, у тому числі тяжкого, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Неодноразово засуджений за вчинення аналогічних злочинів та в минулому відбував покарання в місцях позбавлення волі.
При цьому встановлено, що обвинувачений хоча і проживає за місцем реєстрації, проте офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела прибутку, крім того не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців, а отже й не має достатньо міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, що свідчить про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру.
На переконання колегії суддів зазначене вище у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про доведеність наявних ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби обвинуваченого: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики є реальними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даному кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та доводи самого ОСОБА_6 про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, і належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було вірно продовжено застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів наголошує, що доводи обвинуваченого щодо довготривалого перебування обвинуваченого під вартою та тривалий розгляд справи в суді першої інстанції певним чином є слушним, але з огляду на міру покарання, яка йому загрожує, та перебування матеріалів кримінального провадження в Каланчацькому районного суду Херсонської області який у теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, то на даний період зміна запобіжного заходу на менш обтяжливий, є неможливою.
Висновки районного суду узгоджуються і з практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слід зазначити, що на стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що наявними в матеріалах провадження доказами доводять злочинні дії у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 чи обставини їх вчинення, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, ретельно дослідженими та оціненими судом.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду або її зміни, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3