Провадження № 1-кп/761/1827/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3

ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у судовому засідання в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005966 від 20.08.2020 року ), -

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знаходиться на розгляді Шевченківського районного суду м.Києва з 02 липня 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою з підстав подальшого існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які були попередньо враховані слідчим суддею при обранні вказаних запобіжних заходів останнім, відсутність обставин, які б з спливом часу могли їх нівелювати, а також зазначено доводи щодо характеризуючих даних ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які доводять неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 щодо клопотання прокурора заперечували просили суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 заперечували з приводу задоволення клопотання прокурора, вказали, що до ОСОБА_5 вже застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому провадженні, вказані обставини унеможливлюють застосування запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_9 щодо продовження запобіжного заходу заперечував просив не застосовувати домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком до 07.05.2021 року, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 у певний період доби строком до 07.05.2021 року.
При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою суд дійшов висновків, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що на даний час не зменшилися та не змінилися, що полягають у високій ймовірності ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обставини обвинувачення та тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі. Суд також враховує наявність даних про судимість обвинуваченого, що додатково свідчить про високі ризики вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень проти власності.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Сукупність даних, які характеризують особу ОСОБА_3 , обсяг обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не одружений, не має на утриманні неповнолітніх непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштований, покарання яке загрожує обвинуваченому в разі визнання винним, відсутність належних гарантій запобігання ризикам свідчить про неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов висновків, що клопотанням прокурора та матеріалами кримінального провадження не підтверджені доводи прокурора, що обвинувачений може ухилитися від слідства та суду, з огляду на наявність постійного місця проживання, тих обставин, що ОСОБА_4 раніше не судимий.

На переконання слідчого судді, прокурором в суді не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання існуючих ризиків і існує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Об`єктивні дані про наявність таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.

При вирішенні питання про запобіжний захід слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому існує обставина, передбачена п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, існують підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки особи, та покладення на обвинуваченого певних обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України. Про такий висновок суд приходить виходячи з даних про особу ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_5 суд дійшов таких висновків, як убачається з матеріалів кримінального провадження на даний час до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження яке перебуває в провадженні Печерського УП ГУНП у м. Києві, та наразі остання утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Правилами, визначеними ч.1, 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований виключно до особи, з урахуванням даних та обставин, визначених статтею 178 КПК України.

Таким чином, подвійне одночасне застосування такого найсуворішого запобіжного заходу як тримання під вартою стосовно однієї особи не буде сприяти досягненню мети запобіжного заходу, визначеної ст. 177 КПК України. На переконання судді у даному кримінальному провадженні відсутні ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , уникнення яких вже забезпечено перебуванням ОСОБА_5 під вартою в межах іншого кримінального провадження.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинуваченої, характер інкримінованого кримінального правопорушення, суддя дійшов висновку, що будь-які виключні фактори для задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, враховуючи вищезазначені обставини, є відсутніми.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокруора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 34, 199, 314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 дні наступні зобов`язки:
- з`являтись до суду на першу вимогу.
- не відлучатись з місця свого перебування за адресою АДРЕСА_1 (металобаза) без дозволу суду до розгляду судом даного кримінального провадження.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками сторони обвинувачення.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід, та на нього може бути накладено грошове стягнення до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Строк дії ухвали в частині покладення на обвинуваченого обов`язків визначити до 27 червня 2021 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме до 27 червня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0005966, направивши йому копію ухвали.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1