Справа № 192/939/22
Провадження № 1-в/192/165/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції подання заст.начальника Василівського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання після закінчення іспитового строку

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця з/р Майський Кзилтуйського району Кокчетаївської області Республіки Казахстан, громадянина України, пенсіонера, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 03.03.2020 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки,

встановив:

Заст. начальника Василівського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про звільнення від призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області 03.03.2020 покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_5 посилаючись на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Станом на 24.02.2022 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, покладені на нього обов`язки судом виконував в повному обсязі. За місцем проживання характеризується позитивно. Під час здійснення нагляду за поведінкою засудженого ОСОБА_5 з ним проводилась соціально-виховна робота спрямована на досягнення мети виправлення. Заходи індивідуального плану роботи виконував. Іспитовий строк призначений судом закінчився 03.03.2022.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.8 ст. 135 КПК України.

Філія ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про розгляд подання повідомлена належним чином, свого представника в суд не направила. Заст. начальника філії суду направлено листа в якому зазначено, що представник з`явитись не має можливості через те, що перебуває на території іншої області, засуджений знаходиться на окупованій території. Особова справа знаходиться також на окупованій території.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання належним чином повідомлених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції вважав, неможливим вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання оскільки немає відомостей про його судимість.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03 березня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки. Покладено на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України лише по Запорізькій області станом до 24.02.2022 ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

З огляду на ч.2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст.78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Судом встановлено, що іспитовий строк визначений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03.03.2020 закінчився 03.03.2022.

Разом з тим, у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Доводи подання, що ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався, покладені на нього обов`язки судом виконував в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, заходи індивідуального плану роботи виконував, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 знаходяться на тимчасово окупованій території.

Інформації щодо не вчинення ОСОБА_5 правопорушень, виконання ним обов`язків, матеріали справи не містять. Відсутність відомостей про направлення засудженого для відбування призначеного покарання судом не доводять належної поведінки засудженого ОСОБА_5 протягом іспитового строку та його виправлення.

Інформація про не притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності надана лише по Запорізькій області та станом до 24.02.2022, відомості про поведінку ОСОБА_5 після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України до закінчення іспитового строку у суду відсутні, є підстави вважати, що засуджений перебуває на тимчасово окупованій території.

За таких обставин, суд позбавлений можливості пересвідчитись у перебуванні засудженого протягом іспитового строку який закінчився в умовах воєнного стану під контролем органів пробації, виконання ОСОБА_5 покладених вироком суду обов`язків та не вчинення протягом іспитового строку нового злочину.

Єдиною підставою для звернення до суду з даним поданням є закінчення визначеного судом 2 річного іспитового строку. Дана обставина не є визначальною для висновку суду про наявність підстав, передбачених ст. 78 КК України для звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання.

Враховуючи зазначене вище, звернення з даним поданням, на думку суду, є передчасним. Після зміни обставин та підтвердження викладених в поданні підстав орган пробації не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з відповідним поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні подання про звільнення від призначеного покарання після закінчення іспитового строку ОСОБА_5 .

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання заст.начальника Василівського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області 03.03.2020 покарання після закінчення іспитового строку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.
Повна ухвала складена 23.08.2022.

Суддя ОСОБА_1