Провадження № 1-кс/947/9613/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання заступника начальника спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000441 від 15.09.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання неправомірної вигоди окремими службовими особами правоохоронного органу Одеської області.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури. Оперативний супровід здійснюється працівниками другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства ОСОБА_7 від 31.05.2022 за № 59-О ОСОБА_4 призначено на посаду провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Положення «Про Державне агентство меліорації та рибного господарства України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням правил рибальства, здійснює контроль за дотриманням лімітів і нормативів використання водних біоресурсів, здійснює контроль за дотриманням правил використання об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів, складає протоколи та розглядає справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 2.1 Положення про відділ рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства визначено, що основними завданнями відділу є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання, відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Згідно із посадовою інструкцією провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, затвердженої начальником Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства 24.10.2020, до обов`язків ОСОБА_4 входить:

- здійснення на закріплених за ним рибогосподарських водоймах (їх ділянках) роботи: з охорони водних живих ресурсів, водних тварин і рослин, регулювання спортивного і любительського рибальства, а також регулювання промислу риби;

- складання протоколів (актів) щодо порушень законодавства з охорони рибних ресурсів і регулювання рибальства у водоймах України, Правил рибальства; прийняття рішень про відповідальність порушників рибоохоронного законодавства, обчислення суми збитків, вжиття заходів з їх відшкодування;

- розгляд в установленому порядку справ про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;

- здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у водних об`єктах та їх частинах в зоні діяльності Чорноморського басейнового управління;

- здійснення контролю за дотриманням лімітів і нормативів використання водних біоресурсів в зоні діяльності Чорноморського рибоохоронного патруля.

- проведення розслідування фактів масової загибелі риби та прийняття участі у роботі комісій з виявлення причин її загибелі в зоні діяльності Чорноморського рибоохоронного патруля.

Згідно з приміткою до статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом, а тому ОСОБА_4 , будучи провідним державним інспектором відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, є службовою особою.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» на ОСОБА_4 поширюються положення вказаного закону, тобто він є працівником правоохоронного органу та відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України.

Крім того, ОСОБА_4 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Однак, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, діяльність якого спрямована на контроль за дотриманням правил рибальства та дотриманням правил використання об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів, нехтуючи покладеними на нього обов`язками вчинив злочин при наступних обставинах.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочинне діяння, яке дискредитує його, як працівника правоохоронного органу, що набуло негативного суспільного резонансу на території міста Одеси та Одеської області, за наступних обставин.

Установлено, що у зв`язку з необхідністю додаткового заробітку у вересні 2022 року ОСОБА_8 прийняв рішення займатись організацією вилову рибних ресурсів в річці Дунай на території Ізмаїльського району Одеської області.

У подальшому, за порадою місцевих рибалок ОСОБА_8 вирішив дізнатись, які йому необхідно отримати дозвільні документи на вищевказаний вид діяльності на, що останні порадили йому звернутись за отриманням консультації та відповідної правової інформації до провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства ОСОБА_4 .

Так, 12.09.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за попередньою телефонною домовленістю використовуючи мобільний додаток «Telegram» зустрілися у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час зустрічі та розмови, ОСОБА_8 намагався дізнатись у ОСОБА_4 , які саме дозвільні документи йому необхідні для вилову рибних ресурсів в річці Дунай на території Ізмаїльського району Одеської області. На, що останній повідомив ОСОБА_8 , що зібрати повний належний пакет дозвільних документів він не зможе, оскільки це складний та довготривалий процес. При цьому, ОСОБА_4 наголосив, що є лише один варіант при якому ОСОБА_8 може здійснювати безперешкодно діяльність пов`язану з виловом рибних ресурсів у річці Дунай, а саме, за умови надання йому грошових коштів. Також, ОСОБА_4 озвучив, що оскільки для організації вилову рибних ресурсів ОСОБА_8 будуть потрібні плавзасоби човни, сума неправомірної вигоди складатиме у залежності від кількості човнів, а саме у розмірі 1500 гривень з одного човну в тиждень.

Водночас, ОСОБА_4 з метою штучного збільшення суми неправомірної вигоди наголосив, що для ефективного бізнесу кількість човнів має бути не менше шести одиниць. Для початку здійснення вилову на річці Дунай ОСОБА_8 має надати ОСОБА_4 найближчим часом певну суму грошових коштів, тобто сплатити йому неправомірну вигоду за погодження (допуск) займатись вказаною діяльністю. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що якщо рибалки ОСОБА_8 в процесі ловлі виловлять червонокнижну рибу, а саме осетер чи білугу чи інші осетрові, то останній повинен буде передати їм частину виловленої риби або ж 50% вартості м`яса риби і 30% вартості ікри виловленої риби.

Розуміючи, що без надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди ОСОБА_8 не зможе безперешкодно займатись бізнесом у сфері добування живих водних біоресурсів, останній був вимушений погодитись на незаконні умови ОСОБА_4 .

Однак, не бажаючи виконувати неправомірні дії щодо браконьєрського вилову риби та надання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин.

Так, 21.09.2022 ОСОБА_4 у ході спілкування з ОСОБА_8 з використанням мобільного додатку «WhatsApp» о 15:27 год. повідомив що, у разі документування співробітниками Одеського рибоохоронного патруля, незаконної діяльності ОСОБА_8 та його рибалок щодо вилову водних ресурсів без дозвільних документів, він має негайно телефонувати особисто ОСОБА_4 , а останній, в силу займаної посади та особистого знайомства з працівниками Одеського рибоохоронного патруля вирішить всі питання щодо не притягнення до передбаченої законом відповідальності. Також ОСОБА_4 запевнив, що аналогічно зможе вплинути на службових осіб Державної прикордонної служби України, Національної поліції України та Державної екологічної інспекції України з метою подальшої безперешкодної роботи рибалок останнього у річці Дунай.

Таким чином, погоджуючись на висловлені ОСОБА_4 вимоги ОСОБА_8 , ще раз запитав про суму грошових коштів, які він повинен передати йому як неправомірну вигоду за початок роботи та у подальшому потижнево на, що ОСОБА_4 повідомив, що дана сума має відраховуватись відповідно до наявності шести плавзасобів з розрахунку 1500 грн за один човен, тобто сума грошових коштів повинна складати 9000 грн. Вказані грошові кошти ОСОБА_8 повинен перерахувати на банківську картку, яку йому відправить у телефонному повідомлені в мобільному додатку «WhatsApp» ОСОБА_4 .

Надалі, 21.09.2022 приблизно в 15:35 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», надіслав повідомлення ОСОБА_8 на номер НОМЕР_2 де вказав номер банківської картки, а саме « НОМЕР_3 ».

У подальшому, 21.09.2022 через певний період часу ОСОБА_8 прибув до банківського терміналу ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» за адресою вул. Балківська, 139А, м. Одеса, де на вимогу ОСОБА_4 перераховував на вказану останнім картку за номером « НОМЕР_3 » грошові кошти у сумі 5000 грн. та на номер банківської картки « НОМЕР_4 », яку ОСОБА_4 надіслав додатково, грошові кошти в розмірі 4085 грн.

Після цього, 21.09.2022 приблизно о 17:14 год. ОСОБА_4 використовуючи мобільний додаток «WhatsApp» підтвердив одержання ним зазначеної вище суми грошових коштів. Також, ОСОБА_4 наголосив, що наступна передача грошових коштів повинна відбутись в понеділок 26.09.2022.

Надалі, 26.09.2022 приблизно о 12:00 год. ОСОБА_8 діючи в рамках контролю за вчиненням злочину у формі імітації обстановки злочину, використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», відправив ОСОБА_4 три фотознімки із зображенням трьох риб, що занесені до Червоної книги України, а саме стерляді прісноводної. У подальшому, ОСОБА_4 було здійснено виклик використовуючи мобільний додаток «WhatsApp» ОСОБА_8 та запропоновано зустрітись у м. Одесі перед головним входом до території ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Одеса) на, що останній погодився.

Далі, ОСОБА_8 прибувши на обумовлене ОСОБА_4 місце за адресою: АДРЕСА_3 біля головного входу до території ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Одеса) 26.09.2022 приблизно 15:45 год. зустрівся з останнім. У ході спілкування ОСОБА_4 повторно запевнив ОСОБА_8 про те, що вразі виявлення його неправомірної діяльності щодо незаконного вилову водних біоресурсів співробітниками Одеського рибоохоронного патруля, ОСОБА_8 повинен відразу зателефонувати ОСОБА_4 , а той у свою чергу, користуючись в силу зайнятої посади та особистим знайомствам з працівниками вказаного правоохоронного органу, вирішить питання щодо непритягнення до передбаченої законом відповідальності за статтею 85 КУпАП та не інформування правоохоронних органів (водної поліції та інших територіальних органів Національної поліції України) в разі наявності складу кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_8 у тому, що він може вирішити питання щодо не притягнення до передбаченої законом відповідальності співробітниками прикордонної служби у разі порушення ліній кордонів на річці Дунай.

Далі, ОСОБА_4 одержав, шляхом вимагання, від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 9000 грн. за один тиждень незаконного вилову водних біоресурсів, а також 2400 грн. за вилов риби родини осетрових стерлядь прісноводна у кількості трьох штук.

Після одержання вказаної неправомірної вигоди ОСОБА_4 було викрито працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, загальна сума одержаної ОСОБА_4 від ОСОБА_8 у період з 21.09.2022 по 26.09.2022 неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням такої вигоди складає 20 485 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи своє клопотання необхідністю запобігання ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, з урахуванням заборони застосовування норми ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб засуджених за корупційні кримінальні правопорушення.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Також, ОСОБА_4 будучи співробітником правоохоронного органу, використовуючи наявні у нього засоби та можливості, знайомства з іншими співробітниками правоохоронних органів Одеської області, може отримати відповідні паролі для безперешкодного проходження пунктів пропуску та здійснити виїзд на непідконтрольні Україні території, а також в напрямку Республіки Молдова. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного. Водночас, варто зауважити, що ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

У разі обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній, в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин. Так, наразі досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває, під час якого може виникнути у слідства необхідність в отриманні додаткових доказів злочинної діяльності ОСОБА_4 , частина з яких може перебувати, зокрема у розпорядженні Державного агентства меліорації та рибного господарства, де останній обіймає провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства. Таким чином існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на приховування речей та відчуження майна, яке може бути конфісковане у разі визнання його винним.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів на свою користь, зокрема на діючих працівників Державного агентства меліорації та рибного господарства, а також на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інших, у тому числі свідків, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування. Вказаний вплив ОСОБА_4 може здійснюватися, шляхом залякування, підкупу, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

З метою уникнення від кримінальної відповідальності спроможній продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення надавши письмові заперечення на яких наполягав, доповнивши що клопотання необґрунтоване, ризики не доведені та необґрунтовані. Крім того, захисник зазначив, що на його думку підозра необґрунтована. Просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, посилаючись на те, що у підозрюваного є постійне місце проживання, останній має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується.

Підозрюваний підтримав правову позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 26 вересня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

27.09.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Що стосується посилання захисника на необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена усправі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який є умисним, корисливим злочином, його суспільно-небезпечний характер, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, з урахуванням заборони застосування норми ст.75 КК України, щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб засуджених за корупційні кримінальні правопорушення, ймовірний спосіб його вчинення, який був поєднаний з вимаганням неправомірної вигоди, слідчий суддя приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати про наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, враховуючи кваліфікуючі ознаки даного діяння, які ставляться у вину підозрюваному, зокрема зайняття останнім службового становища, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого впливу підозрюваного на свідків, які можуть повідомити важливі обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вказує на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається, що незаконні дії підозрюваного носять системний характер, є непоодинокими та направлені на корумповане збагачення шляхом використання службового становища.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого тяжкого злочину, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, кваліфікуючі ознаки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зокрема службове становище підозрюваного, ймовірний спосіб вчинення кримінального правопорушення, поєднаний з вимаганням неправомірної вигоди, враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, а також встановлені в судовому засіданні ризики у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків в рамках даного кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000441 від 15.09.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали обчислюється з моменту затримання особи 26.09.2022 року та припиняє свою дію 24.11.2022 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1