У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2022 Справа №607/3892/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить обрати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що групою слідчих у складі слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та слідчих СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 04 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою у невстановлений слідством період, виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «Ноnda», моделі «СRV», 2015 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно із невстановленою особою, 04.02.2021 у невстановлений слідством час, перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись що за ними ніхто не спостерігає, не маючи дозволу власника на користування та розпорядження транспортним засобом, шляхом використання заздалегідь приготовлених технічних пристроїв ОСОБА_4 спільно із невстановленою слідством особою проник в салон автомобіля марки «Ноnda», моделі «СRV», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого шляхом використання заздалегідь приготовлених технічних пристроїв запустив двигун даного автомобіля та поїхали з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно із невстановленою слідством особою незаконно заволоділи автомобілем марки «Ноnda», моделі «СRV», 2015 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 457 614,96 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, у невстановлений слідством період, в ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою, виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «Тоуоtа», моделі «Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно із невстановленою особою, 04.02.2021 у невстановлений слідством час, перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_4 , переконавшись що за ними ніхто не спостерігає, не маючи дозволу власника на користування та розпорядження транспортним засобом, шляхом використання заздалегідь приготовлених технічних пристроїв ОСОБА_4 спільно із невстановленою слідством особою, проник в салон автомобіля марки «Тоуоtа», моделі «Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого шляхом використання заздалегідь приготовлених технічних пристроїв запустив двигун даного автомобіля та поїхали з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно із невстановленою слідством особою незаконно заволоділи автомобілем марки «Тоуоtа», моделі «Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 438 600,00 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

31 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так, метою обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , згідно з вимогами пунктів 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий вказує, що ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до 12 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 22.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12, 13 4.2 ст.115,4.4 ст.187, ч.4 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.2 ст.345 КК України, де одним із підозрюваних є ОСОБА_4 .

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , отримавши копії кримінального провадження, як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків, яких на даний час встановлено лише двох та потерпілих, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Перебуваючи на волі підозрюваний, маючи доступ до інформації про анкетні дані та контактні телефони свідків та потерпілих може незаконно впливати на даних осіб як особисто так і через третіх осіб, шляхом тиску та залякувань, змушувати їх давати неправдиві свідчення та відмовлятись від дачі свідчень.

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний на даний час ніде не працює та не навчається, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальних правопорушень, у якому підозрюється, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо застосування запобіжного заходу та просять застосувати до нього запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, як такі на даний час відсутні і він не буде мати можливість впливати на свідків та потерпілих. Також в ОСОБА_4 , встановлений діагноз: хронічна хвороба нирок 5 ступеня, хронічний калькульований пієлонефрит у стадії загострення, вторинна артеріальна гіпертензія, вторинна анемія. На даний час він прооперований і йому постійно потрібно проходити курс лікування. Також він має постійне місце проживання, а тому просить обрати запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту, який дасть йому можливість проходити курс лікування і заробляти кошти. При цьому, курс лікування на даний час потребує значних коштів.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.
У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих у складі слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та слідчих СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 04 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 31.12.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі будь-яких показань.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.02.2021; протоколом огляду місця події від 04.02.2021; протоколом огляду місця події від 13.02.2021; показання свідка ОСОБА_9 від 15.03.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2021; показання свідка ОСОБА_10 від 15.03.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2021; протоколом обшуку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado» y 120-му кузові, д.н.з. НОМЕР_3 від 08.06.2021; протоколом огляду запису камер відео спостереження від 09.12.2021; протоколом огляду запису камер відео спостереження від 04.01.2022; висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-21/8833-Д від 07.09.2021; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 31.12.2021; інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , слідчому судді не надано.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Водночас, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.
З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що в силу вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам 1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні (частина 1 статті 177 КПК); 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує незначний ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .
На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що особисті дані таких осіб йому відомі, оскільки вони не засекречені та інформація про які міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрюваний на даному етапі, у зв`язку з подачею до суду даного клопотання, ознайомлений, адже, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти зазначених учасників кримінального провадження до зміни наданих раніше показів чи до відмови давати покази.

Водночас, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки він підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше вчиняв тяжкі та особливо тяжкі умисні корисливі злочини, його протиправна поведінка є систематичною, офіційно ніде не працює та не має постійного джерела доходів.

В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При розгляді клопотання, слідчим суддею також враховано всі обставини, визначені в ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його процесуальну поведінку, стан здоров`я.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_4 знаходиться на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні №1 КНП ЛОР «ЛОКЛ», з 24.03.2022 з діагнозом «Панкреатит», отримує антисекреторну, протизапальну та інфузійну терапію, потребує подальшого стаціонарного лікування, що стверджується довідкою, виданою лікуючим лікарем Львівської обласної клінічної лікарні ОСОБА_11 . Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4932/358 від 21.03.2022, виданої відділенням судинної хірургії Львівської обласної клінічної лікарні, 18.03.2022 ОСОБА_4 прооперований, сформована артеріовенозна фістула нижньої третини лівого передпліччя. Крім цього, до матеріалів справи захисником долучено консультаційного висновку спеціаліста від 31.03.2022, складеного ОСОБА_12 , у відповідності до якого ОСОБА_4 встановлений діагноз: хронічна хвороба нирок V (ШКФ-11,2 мл/хв./1,73 м2): хронічний калькульозний пієлонефрит, стадія загострення. Вторинна Артеріальна гіпертензія. Вторинна анемія. Рекомендації ОСОБА_4 до обстеження: посів сечі, біохімія крові, кальцій, фосфор, паратгормон; дієта з обмеженням білку до 0,5 гр/кг/добу; водний режим, продовження ентеросорбенти, лактулозу, гіпотензивна терапія, корвітин, корекція гіпопротеїнемії, початок ниркової замісної терапії методом діалізу з 01.04.2022.

Крім цього, в ОСОБА_13 перебуває на утриманні син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтво про народження, серія НОМЕР_4 від 28.01.2022.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України. Відтак, заборона застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.
Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких умов слідчий суддя вважає, що можливе застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту.
У п.104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.
Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Згідно з ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2022, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 04.02.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, до шести місяців.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., строком на 2 (два) місяці, тобто до 29 травня 2022 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., строком на 2 (два) місяці, тобто до 29 травня 2022 року.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 29 травня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 01 квітня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1