У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2022 Справа №607/6911/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , у залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіки Азербайджан, вірмена, особу без громадянства, з середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, не депутата, не адвоката, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 до 12 липня 2022 року без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 .

З цією метою, 29 березня 2022 року приблизно о 11 годині ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.
Цього ж дня, в обідню пору ОСОБА_4 прийшов до перукарні «Імперія краси», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гетьмана Івана Мазепи, 5, Тернопільська область. Перебуваючи за вказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна,з корисливих мотивів, ОСОБА_4 висловив незаконну вимогу ОСОБА_8 щодо передачі грошових коштівв сумі 10 000гривень, погрожуючи при цьому потерпілому насильством та спричиненням тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв за реальні. При цьому, ОСОБА_4 наніс кілька ударів ОСОБА_8 в область тулуба та обличчя, від чого потерпілий відчув фізичну біль. В результаті цього, боячись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_8 того ж дня, 29 березня 2022 року о 14 год. 29 хв. користуючись терміналом,здійснив поповнення карткового рахунку № НОМЕР_3 , який повідомив йому ОСОБА_4 , через мобільний телефон, на суму 120 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, продовжував телефонувати до ОСОБА_8 та в ході розмови висловлював незаконну вимогу щодо передачі йому грошових коштів.

Так, 31 березня 2022 року, 1 квітня 2022 року та 7 квітня 2022 року ОСОБА_8 сприймаючи погрози ОСОБА_4 за реальні та боячись за своє життя і здоров`я здійснював перекази грошових коштів, користуючись терміналом на різні карткові рахунки, які йому по мобільному телефону повідомляв ОСОБА_4 . Так, 31 березня 2022 року ОСОБА_8 здійснив переказ грошових коштів в сумі 80 гривень, 1 квітня 2022 року 200 гривень та 7 квітня 2022 року 500 гривень.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, 6 квітня 2022 року в першій половині дня ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.

Цього ж дня, ОСОБА_4 приблизно о 11 годині прийшов до перукарні «Імперія краси», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гетьмана Івана Мазепи, 5, Тернопільська область. Перебуваючи за вказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, висловив незаконну вимогу ОСОБА_8 щодо передачі грошових коштів в сумі 10 000 гривень, погрожуючи при цьому потерпілому насильством та спричиненням тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв за реальні. В цей момент ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 один удар долонею правої руки по лівій частині обличчя потерпілого, від чого останній відчув фізичну біль,у зв`язку з чим, боячись за своє життя і здоров`я, того ж дня ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 700 гривень.

12квітня 2022 року в першій половині дня ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.
Цього ж дня 12 квітня 2022 року в обідній час, близько 14 год. 30 хв., перебуваючи на ділянці дороги що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 ,діючи з єдиним умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, залучив до вчинення даного злочину ОСОБА_9 , який не будучи обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_8 з метою отримання грошових коштівв сумі 8000 гривень, після чого направляючись до ОСОБА_4 з грошовими коштами був зупинений працівниками поліції.

12.04.2022 в якості особи яка підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 .

13.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим(вимаганні), вчиненому в умовах воєнного стану.

14.04.2022 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.06.2022.

02.06.2022 постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3 (трьох) місяців.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри, а також, враховуючи, що термін дії запобіжного заходу завершується, та обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не перестали існувати, у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні дії тримання під вартою, та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставами продовження застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю зазначених ризиків.

На думку слідчого, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину та дані про особу підозрюваного, свідчать про наявність підстав для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 30.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
12 квітня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

14.04.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/4798/22 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.06.2022, без визначення розміру застави.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 12.04.2022;
- протоколом огляду місця події від 12.04.2022 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 01.04.2022 та 07.04.2022;
- показаннями свідка ОСОБА_10 від 02.04.2022;
- показаннями свідка ОСОБА_11 від 02.04.2022 та 08.04.2022;
- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2022;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 07.04.2022;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 05.04.2022;
- протоколом обшуку від 12.04.2022;
- показаннями свідка ОСОБА_12 від 12.04.2022;
-показаннями свідка ОСОБА_9 від 12.04.2022.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Підставами продовження застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів,а також, встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю зазначених ризиків.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілому у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.
Окрім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а відтак останній може незаконно впливати на вказаних осіб з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань.
Крім того, ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове слідство триває, не встановлено повного кола свідків та можливо учасників скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з чим знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати провадженню шляхом надання вказівок іншим особам з метою приховання предметів та документів, що мають значення для досудового слідства.
Крім того, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, не має постійного місця проживання, немає джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, для себе належних висновків не зробив, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є недостатнім.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено. Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінального правопорушення та його роль у його вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому, вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

02.06.2022 постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3 (трьох) місяців.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме: отримати висновок судової експертизи матеріалів речовин та виробів та долучити до матеріалів кримінального провадження; передати на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області речові докази, які були об`єктами дослідження; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження квитанцію щодо зберігання речових доказів; провести слідчу дію тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації, яка знаходиться в банку АТ «Ощадбанк» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, індекс 01001, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129), щодо інформації про рух коштів банківського рахунку № НОМЕР_4 ; провести розтаємнення проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій та долучити до матеріалів кримінального провадження; провести аналіз отриманої інформації в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів в ПрАТ «Київстар» щодо розташування базових станцій, які забезпечували зв`язок в зоні покриття ретрансляційних антен операторів (моніторинг) за період часу вказаний в постанові; виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений в межах досудового розслідування на запропонований прокурором строк до 23 год. 59 хв. 11 липня 2022 року. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім цього, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). У свою чергу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Отже, застава (як альтернатива триманню під вартою) є складовою запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтованість її розміру (як еквіваленту триманню під вартою) підлягає перевірці щоразу при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.04.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме, вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим(вимаганні), вчиненому в умовах воєнного стану, що відноситься до особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави, в силу п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000048 від 30 березня 2022 року.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 11 липня 2022 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 11 липня 2022 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 08 червня 2022 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1