Номер провадження: 11-сс/813/770/22
Справа № 947/8055/22 1-кс/947/3399/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти на загальну суму 201 700 гривень, купюри номіналом 1000 грн. 81 шт., 500 грн. 159 шт., 200 грн. 206 шт.; 5 банківських карток: «Універсальна» банку ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 , BGZ BNP Paribas банк НОМЕР_2 , банку «Райфайзен банк Аваль» 162425, «Картка для виплат» Приват Банк 567940, «Картка для виплат» Приват Банк 500296; зелену куртку фірми «LK», чорні спортивні штани «SPORT», чорні окуляри «Matrixx», сірі кросівки фірми «Bona»; коробку до мобільного телефону фірми «Самсунг Гелексі А52», чек до неї та мобільний телефон білого кольору, імей 1: НОМЕР_3 ; імей 2: НОМЕР_4 .

Рішення суду мотивоване необхідністю в забезпеченні збереження вилученого майна, як речового доказу, а також забезпеченні повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку наступним:

- арештоване майно не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Так, гроші та мобільний телефон із коробкою та чеком не є доказом у кримінальному провадженні, оскільки не були знаряддям вчиненого правопорушення, не мають на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бити використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не були об`єктом кримінально протиправних дій та не були набуті кримінально протиправним шляхом;

- наведені кошти фактично були вилучені не у квартирі АДРЕСА_1 ;

- проведений обшук не був невідкладним, тож повинен був здійснюватися на підставі ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_10 , доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту матеріалів, наданих апеляційному суду ВП №4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 5 т. 1).

Як вбачається зі змісту клопотань слідчого про накладення арешту на майно, 16.04.2022 року до ЧЧ ВП №4 ОРУР №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від дивізіонального менеджера ТОВ «Трейдбокс» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел. НОМЕР_5 , в якій він просить вжити заходи до невстановленої особи, яка в умовах воєнного стану, в період часу з 00:00 год. 14.04.2022 по 09:00 год. 16.04.2022, знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Незалежності, 1, в ТЦ «Панорама», таємно, з платіжного терміналу ТОВ «Трейд-бокс» №9800437, здійснила крадіжку купюро-приймача, в якій знаходились грошові кошти, сума яких встановлюється.

В ході досудового розслідування, було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, разом з членами сім`ї, зокрема жінкою ОСОБА_12 , орендує квартиру АДРЕСА_3 .

18.04.2022 року, на підставі ст. 223, 233, 234, 236 КПК України, з метою врятування майна та речових доказів, які мають важливе доказове значення по зазначеному тяжкому злочину, (одягу, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, грошових коштів, банківських карток, мобільних телефонів) було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема:

1. Грошові кошти на загальну суму 201 700 гривень, купюри номіналом 1000 грн. 81 шт., 500 грн. 159 шт., 200 грн. 206 шт.;

2. 5 банківських карток: «Універсальна» банку ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 , BGZBNPParibas банк НОМЕР_2 , банку «Райфайзен банк Аваль» НОМЕР_6 , «Картка для виплат» ІНФОРМАЦІЯ_1 , «Картка для виплат» ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3. Зелену куртку фірми «LK», чорні спортивні штани «SPORT», чорні окуляри «Matrixx», сірі кросівки фірми «Bona»;

4. Коробку до мобільного телефону фірми «Самсунг Гелексі А52», чек до неї, та мобільний телефон білого кольору, імей 1: НОМЕР_3 ; імей 2: НОМЕР_4 (а.с.6-9).

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах вказаного кримінального, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.04.2022 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно постанови слідчого від 18.04.2022 року майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження (а.с. 42-44 т. 1).

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема: вилучені грошові кошти загальною сумою 201 700 гривень можуть бути пов`язані із таємним викрадення чужого майна з огляду на встановлений на теперішній час органами досудового розслідування зв`язок ОСОБА_10 з вказаним кримінальним правопорушенням; вилучені мобільні телефони можуть містити інформацію, яка може підтверджувати факт та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власників майна ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зверталась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.04.2022 року, а саме: грошових коштів на загальну суму 201 700 гривень, купюри номіналом 1000 грн. 81 шт., 500 грн. 159 шт., 200 грн. 206 шт.; 5 банківських карток: «Універсальна» банку ПриватБанк НОМЕР_1 , BGZ BNP Paribas банк НОМЕР_2 , банку «Райфайзен банк Аваль» 162425, «Картка для виплат» Приват Банк 567940, «Картка для виплат» Приват Банк 500296; зеленої куртки фірми «LK», чорних спортивних штанів «SPORT», чорних окулярів «Matrixx», сірих кросівок фірми «Bona»; коробки до мобільного телефону фірми «Самсунг Гелексі А52», чеку до неї, та мобільного телефону білого кольору, імей 1: НОМЕР_3 ; імей 2: НОМЕР_4 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2022 року зазначене клопотання задоволено частково та скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 25.04.2022 року, а саме з банківських карток «Приват Банк» НОМЕР_7 та «Райфайзен банк Аваль» НОМЕР_6 .

Натомість, що стосується доводів апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_12 у загальній сумі 141 700 гривень та ОСОБА_14 у загальній сумі 60 000 гривень, апеляційний суд зазначає наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_12 отримала грошові кошти при розподілі майна з колишнім чоловіком, який надав компенсацію останній за спільне майно у розмірі 5 тисяч доларів, є голослівними та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Посилання у апеляційній скарзі, що ОСОБА_13 отримала зазначені грошові кошти від орендної плати землі відповідно до договору від 19.03.2005 року, спростовується умовами вказаного договору, згідно яких, оренда плата вноситься орендарем у натуральній формі, а саме: 200 кілограм- пшениці; 420 кілограм - ячменя; 80 кілограм соняшника. Натомість, доказів про отримання заробітної плати не надано, а посилання на наявність дозволу на працевлаштування у Польщі та відкриття банківського рахунку не підтверджує отримання доходу та наявність особистих грошових коштів на зазначеному рахунку.

Крім того, апеляційний суд, не погодившись із доводами, викладеними в апеляційній скарзі про те, що обшук було проведено без попереднього дозволу суду, тобто майно, на яке накладено арешт, було отримано слідчим у незаконний спосіб, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 233 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , який фактично був проведений 18.04.2022 року (справа № 947/8055/22; провадження № 1-кс/947/3393/22), тобто органом досудового розслідування дотримано порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Також, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження посилання апелянта, що обшук фактично був проведений у квартирі АДРЕСА_6 , оскільки згідно протоколу обшуку від 18.04.2022 року, обшук було проведено за адресою: АДРЕСА_4 , за участі понятих, а також за участі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які підписали вказаний протокол без зауважень та доповнень.

В свою чергу, з протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 19.04.2022 року вбачається, що остання є сусідкою ОСОБА_16 та його дружини ОСОБА_17 , які проживають за адресою: АДРЕСА_4 . 18.04.2022 року остання була запрошена співробітниками поліції для участі в проведені обшуку за адресою: АДРЕСА_4 та під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти, банківські картки, одяг, взуття та мобільний телефон.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_10 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4