Справа № 710/555/22
Провадження № 1-кп/710/101/22
УХВАЛА

06.07.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000187 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України

учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000187 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвалою суду від 20 травня 2022 року у справі призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловився про підсудність справи Шполянському районному суду Черкаської області на підставі положень ч.9 ст. 615 КПК України.
Обвинувачений та потерпілий в підготовче судове засідання не з`явились. Про причини неявки суду не повідомили.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, місцем вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є смт. Вільшана, (Городищенського району) Звенигородського району Черкаської області.
Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
В той же час, відповідно до ч.9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Отже, відповідно до зазначених норм, визначальним для територіальної підсудності справи суду є місце вчинення кримінального правопорушення або закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не пізніше 1 січня 2023 року.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, місцем вчинення якого є: АДРЕСА_1 .
Таким чином, обвинувальний акт містить конкретно визначене місце вчинення злочину, а тому у відповідності до вимог ст. 32 КПК України, кримінальне провадження належить розглядати судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, тобто Городищенським районним судом Черкаської області.
КПК України не містить поняття «місце закінчення досудового розслідування». Натомість, статтею 218 КПК України «Місце проведення досудового розслідування» визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.
Статтею 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Водночас, відповідно до частини другої статті 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (частина другої стаття 131 КПК України),дозвіл на проведення слідчих дій (стаття 234КПК України) подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Вказане правило, через призму загального правозастосування при визначенні підсудності застосовується і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України).
Тобто, процесуальним законом України передбачені особливості територіальної підсудності в залежності від розташування органу досудового розслідування (який і завершує досудове розслідування) у випадках, коли орган досудового розслідування розташований не в межах території, на яку розповсюджується юрисдикція цього органу досудового розслідування.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).
Європейський суд з прав людини у справі Зенд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказує, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру суддів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно статті 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Відповідно до статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Направлення Звенигородською окружною прокуратурою обвинувального акту до Шполянського районного суду Черкаської області на підставі положень ч. 9 ст. 615 КПК України, є безпідставним, оскільки дана норма є спеціальною та застосовується на період дії воєнного стану на території України, у тих випадках, коли з об`єктивних причин виникла неможливість здійснення правосуддя належним судом.
Крім того, досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводилось та завершено СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, територіальна юрисдикція якого поширюється на територію Звенигородського району (колишнього Звенигородського району) Черкаської області.
Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про наявність підстав для направлення кримінального провадження до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності
Керуючись ст. ст. 32, 34, 314 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Направити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000187 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 КПК України.
Кримінальне провадження передати до канцелярії суду для направлення подання до Черкаського апеляційного суду відповідно до частини 2 статті 34 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1