ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/289/22 Справа № 699/1098/20 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Городищнського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 26.05.2022 включно,-

в с т а н о в и л а :
У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 а у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

В обгрунтування клопотання, прокурор зазначив, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 закінчився 28.03.2022 року, але на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки після вчиненого кримінального - правопорушення ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник та переховувався від органів поліції до моменту його затримання, за цей час встиг позбутися знаряддя скоєння злочину, інших речей та предметів, які мали значення для встановлення всіх обставин, позбувся автомобіля, яким незаконно заволодів після вбивства ОСОБА_9 , може незаконно впливати на свідків, потерпілих, продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Городищнського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 26.05.2022 включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Поновити строк на подачу даної апеляційної скарги.

2. Скасувати ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року та постановити нову ухвалу з якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що вищевказана ухвала суду є незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Додає, що на даний час ОСОБА_8 , утримуючись в ІТТ, неодноразово звертався за медичною допомогою, суд надавав дозвіл на його вивезення з ІТТ до медичних закладів. Останнє обстеження проведене в КНП « Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги », що підтверджуються випискою №17326 із медичної карти стаціонарного хворого прямо вказує на значне погіршення стану здоров`я обвинуваченого, що систематично ігнорується судами.

Наголошує, що діагностовані в ОСОБА_8 захворювання нирок мають невиліковний та хронічний характер.

Зазначає, що ОСОБА_10 , мати обвинуваченого ОСОБА_8 є інвалідом II групи ( безтермінове ), що підтверджується Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 870806 та потребує певного догляду, допомоги сина ( копія довідки МСЕК - додається).

Вказує, що додатковим доказом відсутності ризиків того, що ОСОБА_8 буде перешкоджати слідству чи тиснути на потерпілих і свідків просив також вважати факт того, що за дорученням останнього потерпілим почали відшкодовуватися збитки.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Вважаю,що захиснику в інтересах обвинуваченого слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Городищнського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року, оскільки про існування вказаної ухвали йому стало відомо після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 а у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Встановлено, що 27.06.2020, близько 00.30 год., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою проживання його раніше знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приватному домоволодінні будинку АДРЕСА_1 , куди прибув в пізній час, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, маючи на меті позбавлення життя іншої людини, заздалегідь озброївшись сокирою, яка була наявна в домоволодінні потерпілого, розуміючи, що від таких дій може настати смерть, наніс численні удари гострою частиною сокири в область голови ОСОБА_9 , що є життєво-важливим органом та в область тильної поверхні правої кисті потерпілого, що свідчить про його самозахист, після чого, ОСОБА_8 , залишив ОСОБА_9 в безпорадному стані, оскільки потерпілий після отриманих ушкоджень не міг здійснювати які-небудь самостійні дії (ходити, викликати собі допомогу), забравши при цьому з собою знаряддя скоєння злочину - сокиру, з метою уникнення кримінального покарання та приховання слідів, речових доказів, закрив за собою на ключ вхідні двері, які також забрав із собою, чим унеможливив доступ до потерпілого в разі можливого надання йому медичної допомоги, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці від отриманих травм, а ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник на автомобілі ВАЗ 21093 червоного кольору, д.н.з, НОМЕР_1 , що належав потерпілому ОСОБА_9 , яким незаконно заволодів та по дорозі позбавився сокири, ключів від дверей і речей, які були в салоні та багажнику транспортного засобу.

Таким чином, дії ОСОБА_8 кваліфіковані ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Окрім цього, він же, 27.06.2020, близько 00:45 години, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник до гаражного приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після скоєного вбивства ОСОБА_9 , вийшовши з будинку власника та помітивши, що водійські дверцята автомобіля, який перебував на той час в гаражному приміщенні, були незамкнені, без дозволу потерпілого, не маючи ні дійсного, ні уявного права на керування чи розпорядженням автомобілем ВАЗ 21093 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_11 , 1972 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, який фактично належав ОСОБА_9 , після чого, керуючи вказаним вище автомобілем, з місця вчинення злочину зник, а транспортним засобом розпорядився на власний розсуд, а саме продав третій особі, яка займається скупкою автомобілів в м. Черкаси, під розписку, за грошові кошти в розмірі 8 тис. грн., грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, середня ринкова вартість вказаного автомобіля на момент скоєння злочину, відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124- 20/15341-АВ від 14.12.2020, становила 34 444,70 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення, або інше сховище.

За даним фактом 02.07.2020 слідчим СВ Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського В`П ГУНП в Черкаській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 02.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Постановою прокурора Корсунь-Шевченківського відділення Звенигородської місцевої прокуратури від 05.07.2020 матеріали досудових розслідувань № 0000271 від 01.07.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України та № 0000273 від 02.07.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України, об`єднані та їм присвоєно № 0000271.

З урахуванням зібраних доказів 06.07.2020 ОСОБА_8 оголошено та вручено підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції 28.03.2022 року прокурор ОСОБА_6 підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання обгрунтовано тим, що існують ризики того, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник та переховувався від органів поліції до моменту його затримання, за цей час встиг позбутися знаряддя скоєння злочину, інших речей та предметів, як мали значення для встановлення всіх обставин, позбувся автомобіля, яким незаконно заволодів після вбивства ОСОБА_9 , може незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників події, продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, був знайомий з свідками у вказаному кримінальному провадженні, це дає підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, що перешкоджатиме об`єктивному розгляду кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде згідно матеріалів провадження офіційно не працевлаштований, за весь час досудового розслідування та судового розгляду, стороною захисту не було надано жодних документів, на підтвердження слів ОСОБА_8 про його місце роботи, зокрема, відповідно до цивільно-правової угоди № 25, яку захисник підозрюваного надав під час судового розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, ОСОБА_8 працевлаштований в ПП «Експертно-технічний центр» з 01.07.2020, тобто після вчинення злочину, де пропрацював фактично 5 днів, до моменту оголошення йому підозри та затримання, а тому не має жодного джерела доходів.

Крім того, під час перебування ОСОБА_8 на цілодобовому домашньому арешті, відповідно до ухвали Лисянського районного суду Черкаської області, в період часу з 12,08.2020 по 08.09.2020, останній неодноразово порушував обраний йому запобіжний захід, а саме, двічі зривав проведення йому призначеної психіатричної експертизи, куди не прибував без поважних причин, не повідомивши слідчого та прокурора, ліг у лікарню, на телефонні дзвінки в той момент не відповідав, як потім з`ясувалось, ОСОБА_8 симулював погіршення стану свого здоров`я, щоб затягнути слідство, про це свідчить виписка з лікарні, відповідно до якої він пробув у відділенні всього 15 хвилин, тобто поступив та був виписаний, у зв`язку із не підтвердженням діагнозу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , про те, що на теперішній час, немає ніяких даних, про те, що ОСОБА_8 не може утримуватися в СІЗО. Всі надані стороною захисту виписки та медичні документи датовані 2013-2016 роками, в більш недавніх медичних документах, зокрема за 2020 рік, в дослідженнях УЗД, інших медичних аналізах та виписках, всі показники в межах норми, показань до радикальних методів лікування, таких, як оперативне втручання та інше не має, окрім періодичного прийому медикаментів, тому доводи апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Доводи апелянта про порушення права на захист в частині порушення права ОСОБА_8 у вільному виборі захисника, є необґрунтованим.

Так, апеляційним судом встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 28.01.2022 року, ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді триманні під вартою до 28.03.2022 року.

16.03.2022 року до суду надійшло чергове клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після чого справа призначалась неодноразово до розгляду, однак, по суті не була розглянута, з різних причин, в тому числі процесуальної поведінки учасників процесу.

Останнім днем тримання під вартою ОСОБА_8 було 28.03.2022 року і саме на цю дату суд першої інстанції призначив судове засідання.

При цьому, на вказану дату захисник ОСОБА_8 за угодою не з`явився і з урахуванням того, що участь захисника у справах даної категорії є обов`язковою, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 захисника через «Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області» на одну процесуальну дію, а саме, розгляд питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що ризики, які слугували підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не відпали, а можливість застосування альтернативних запобіжних заходів обвинуваченому, не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Городищнського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року.

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Городищнського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 26.05.2022 включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -