Справа № 484/764/21
Провадження № 1-кп/484/77/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2022 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000073 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лукашівка, Первомайського району Миколаївської області, громадянки України, освіта 9 класів, не працюючої, не заміжньої, на утриманні осіб не має, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.02.2021 року ОСОБА_4 перебувала в будинку свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 . О 23.00 годині до обвинуваченої прийшли знайомі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та вони разом почали розпивати спиртні напої. В нічний час ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_4 поставити його телефон марки «Meizy U10» на зарядний пристрій, на що остання погодилась та залишила мобільний телефон марки «Meizy U10», який належить ОСОБА_5 на столі в кімнаті. Так о 05.00 годині ранку 20.02.2021 року ОСОБА_5 пішов з квартири, в якій тимчасово проживала ОСОБА_4 , забувши забрати свій телефон марки «Meizy U10», що знаходився на зарядці. В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення проступку, а саме на таємне викрадення мобільного телефону марки «Meizy U10», який належить ОСОБА_5 . Виконуючи задумане, користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрала наступне майно:

- мобільний телефон марки «Meizy U10», вартістю 1200 грн. 00 коп., у якому знаходились:

- сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 грн. 00 коп.;

- сім-карта мобільного оператора «Водафон-Україна», вартістю 80 грн. 00 коп.;

- чохол-накладка силіконовий прозорий, вартістю 91 грн. 00 коп., а всього на суму 1421грн. 00коп.

Після чого, ОСОБА_4 з місця події зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1421 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями обвинуваченої, яка визнала свою вину повністю, підтвердила те, що дійсно вчинила таємне викрадення чужого майна за умов та обставин, викладених вище. Шкоду відшкодувала повністю. У скоєному щиро кається.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, проте надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має, а також просив призначити обвинуваченій м`яку міру покарання.

Крім визнання вини ОСОБА_4 , її вина у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.185 КК України знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_7 від 25.02.2021 року про добровільну видачу ним телефона марки «Мейзу»;

- протоколом огляду предмету з таблицею зображень до нього від 26.02.2021 року із якого видно який саме телефон було викрадено обвинуваченою;

- звітом про незалежну оцінку майна від 20.03.2021 року підтверджено вартість викраденого майна;

- розпискою потерпілого ОСОБА_5 від 01.03.2021 року підтверджено факт повернення йому викраденого майна;

- із протоколу слідчого експерименту з таблицею зображень до нього від 04.03.2021 року видно, що ОСОБА_4 пояснила та показала обставини скоєння крадіжки.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальний проступок, як особа раніше не судима, не працююча, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Із урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не має інвалідності, обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, обставин скоєння кримінального проступку та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд знаходить за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт і вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що вищевказані обставини дійсно можуть бути підставою для застосування саме цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, її критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов під час судового розгляду не заявлявся, витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Meizy U10» переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: підпис.