Провадження № 1-кп/537/203/2022
Справа № 537/1839/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , за участю секретаря ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000380 від 12.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мандрово Валуйського району Бєлгородської області РФ, громадянки України, українки, освіта середня, незаміжньої, не працюючої, маючу на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2022 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , з дозволу потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачила в залі на дерев`яній тумбочці мобільний телефон «UMIDIGI BISON GT2 PRO5G» разом із коробкою, після чого в останньої виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», Закону України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає, з дерев`яної тумбочки здійснила крадіжку мобільного телефону «UMIDIGI BISON GT2 PRO5G» ІМЕІ НОМЕР_1 разом із коробкою вартістю 14527 гривень 22 копійки.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, спричинивши матеріального збитку ОСОБА_3 на суму 14527 гривень 22 копійки.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченої за частиною 4 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, визнає фактичні обставини справи, суду підтвердила факт вчинення злочину за таких обставин, як це вказано в описовій частині вироку, прохала суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин її допитом та дослідженням характерізуючих матеріалів щодо особи останньої.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив факт викрадення належного йому майна у визначеній в обвинувальній акт спосіб та за визначених останнім обставинах; прохав суд призначити обвинуваченій міру покарання не пов`язану з позбавленням волі; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Покази обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення частини 3 статті 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій відсутні.

Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченої яка раніше не судима, за місцем проживання характеризуються позитивно, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження.

За викладених вище обставин, приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини злочину, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відношення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає, що для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових злочинів, їй повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог статті 75 КК України.

Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченої є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої та думку учасників процесу.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій прохав суд стягнути з обвинуваченої завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 14527 грн. 22 коп. та 10 000 грн. в рахунок спричиненої йому моральної шкоди.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно за змістом статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування матеріальної і моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілого, суд враховує тяжкість вчиненого злочину та ступень її вини, а також те, що злочинні дії обвинуваченої фактично погіршили соціальне благополуччя потерпілого і вимагають від нього додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи майновий стан обвинуваченої та той факт, що позовні вимоги щодо відшкодування завданної матеріальної шкоди вона визнала в повному обсязі, однак заперечувала проти розміру компенсації за моральну шкоду, суд приходить до висновку щодо стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_3 завдану злочином матеріальну шкоду у визначеному останнім в судовому засіданні розмірі та 2000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Обрану ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись статтями 369,370 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 4 статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановити терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків: не виїжджати за межи України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання або роботи; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 755,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 14527,22 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду.

Речовий доказ аркуш паперу із надписом «Опис заставленного майна №К» від 11.07.2022 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обрану ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1