Справа № 214/2897/22
1-кс/214/444/22
У Х В А Л А
Іменем України
21 червня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі винесене в кримінальному провадженні № 0000099 від 20.06.2022 старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , і погоджене прокурором ОСОБА_3 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ст. 405 ч.4 КК України у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Любашівського району Одеської області, громадянина України, з базовою середньо освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, що перебуває на посаді механіка-водія 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , звернувся до суду з даним клопотанням, в якому просить: застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.

В обґрунтування клопотання наведено наступне. Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсон) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 20.06.2022, за підозрою ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 43 від 26.02.2022 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду механіка-водія 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї цієї військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 27.02.2022 матроса ОСОБА_8 призначено на посаду головного сержанта командира 1 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї вказаної військової частини.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 01.03.2022 солдата ОСОБА_9 призначено на посаду далекомірника відділення управління командира батареї взводу управління батареї 2 протитанкової артилерійської батареї вказаної військової частини, на цей час солдат ОСОБА_9 виконує обов`язки командира 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відносини підлеглості визначені ст.ст. 28-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут).

Відповідно до ст. 29 Статуту за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Згідно з ст. 34 вищевказаного Статуту у разі спільного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, що не підпорядковані один одному, якщо їх службові відносини не визначені командиром (начальником), начальником є старший із них за посадою, а за рівних посад - старший за військовим званням.

Командир (начальник), як за службовим становищем, так і за військовим званням, відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 123 вищевказаного Статуту головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді.
Враховуючи, що матрос ОСОБА_8 проходить військову службу в посаді головного сержанта командира 1 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 та солдат ОСОБА_10 проходить військову службу в посадів.о. командира 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , вони є начальниками солдата ОСОБА_5 за службовим становищем.
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації механік-водій 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 ,20.06.2022 близько 00 год. 50 хв. поблизу АДРЕСА_2 , знаходячись у місці відпочинку військової частини, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів невдоволення службовою діяльністю в.о. командира 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 та головного сержанта командира 1 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 матроса Харченка ОСОБА_11 у зв`язку з виконанням ними обов`язків з військової служби, з метою заподіяння тілесних ушкоджень начальникам, здійснив 3-4 постріли з закріпленої за ним зброї 5,45 мм автомату АК-74 (№ НОМЕР_2 ) в бік солдата ОСОБА_9 та матроса ОСОБА_12 ,в результаті чого спричинив матросу ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої руки.

В подальшому, знаходячись у тому ж місці, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, дістав із своєї сумки предмет, схожий на протипіхотну осколкову оборонну гранату «Ф-1» та висмикнув запобіжну чеку, однак в.о. командира 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 вихопив з рук ОСОБА_5 гранату та викинув в яму неподалік від приміщення, після чого граната вибухнула.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України заподіяння тілесних ушкоджень щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

20.06.2022 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянину України, з базовою середньою освітою, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, що перебуває на посаді механіка-водія 3 гармати 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , солдату, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України заподіяння тілесних ушкоджень щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими повністю обґрунтовуються пред`явлена підозра, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; речовими доказами у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На теперішній час, виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно із ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України.
Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.
ОСОБА_5 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 405 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_5 , під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, сховатись на тимчасово окупованій території та інше, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином існує ризик того, що ОСОБА_5 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також варто зауважити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування, враховуючи попереднє знайомство, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні із числа військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , маючи на меті примусити їх до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах в якості свідків, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь підозрюваного. Дані обставини можуть перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства.
У випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.
Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, дії ОСОБА_5 , під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про зухвалий характер злочину та є підґрунтям для вчинення ОСОБА_5 нового злочину, направленого на ухилення від подальшого проходження військові служби та виконання своїх службових обов`язків. У випадку незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги небажання ОСОБА_5 проходити службу у підпорядкуванні свого безпосереднього командира солдата ОСОБА_9 , існує висока вірогідність самовільного залишення ОСОБА_5 місця проходження служби або ухилення від проходження служби іншим шляхом, тобто до вчинення іншого військового злочину.
Крім того, ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем за мобілізацією, який виконує службові обов`язки на лінії зіткнення із підрозділами ЗС РФ. У випадку необрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній повернеться до місця проходження служби та отримує фактичний доступ до вогнепальної зброї, боєприпасів та засобів ураження. Приймаючи до уваги попередній конфлікт із безпосереднім командиром (солдатом ОСОБА_9 ), існує висока вірогідність спроби помсти з боку ОСОБА_5 відносно безпосереднього командира та інших військовослужбовців підрозділу.
Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, зважаючи на вищевикладене, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України.
Щодо обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що: є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 405 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування; репутацію підозрюваного, який характеризується посередньо; підозрюваний раніше не судим; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема, ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вважає, що без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_5 , останній може: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню(перетнути кордон України, не з`являтись на виклик слідчого, прокурора, суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків), сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суду; з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу.
Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.
Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_5 на волі, виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Осіб, які можуть бути поручителями та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків згідно ст. 194 КПК України, не виявлено.
Поряд з цим, орган досудового слідства відповідно до ст. 182 КПК України, вважає за можливе, при постановленні слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати заставу щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та підтвердила його зміст.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що підозру вважає обґрунтованою, не заперечує проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В нього, підозрюваного, на даний час, на обличчі є пошкодження, які виникли від того, що він впав. Представники правоохоронних органів його не катували, не били.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що згоден з позицією підозрюваного. Також зазначив, що під час спілкування з підозрюваним, останній скарг на правоохоронні органи не висловлював, та пояснив, що пошкодження на обличчі виникли від того, що його затримували співслужбовці, щоб забрати зброю.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: витяг (а.с.10), протокол огляду місця події (а.с.11-24), тимчасове посвідчення (а.с.30), військовий квиток (а.с.36), протокол затримання (а.с.37-41), тимчасове посвідчення (а.с.49-50), повідомлення про підозру (а.с.56-62), постанова про визнання речовим доказом (а.с.63-66).

Вислухавши учасників, дослідивши докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 405 ч.4 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, щопідтверджується поясненнями підозрюваного, протоколом огляду місця події (а.с.11-24), постановою про визнання речових доказів (а.с.63-66).

Суд вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує йому за вчинення вказаного злочину в разі доведення перед судом його вини, а саме у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою уникнути відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, перебуваючи на волі, враховуючи попереднє знайомство, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні із числа військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , з метою зміни ними показань, що може перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства.
При цьому суд враховує, що підозрюваний одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, але ці обставини не завадили йому вчиняти дії, в яких він обґрунтовано підозрюється.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на думку суду буде недостатнім для запобігання тому, щоб підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування та суду, та не вчиняв незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Обговорюючи питання про визначення розміру застави, суд вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, достатньою є застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме - 198480 грн. 00 коп.

Керуючись вимогами ст.ст. 40,131,132,176-178,183,184,194,197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді - тримання під вартою строком з 20 червня 2022 року по 18 серпня 2022 року.

Визначити розмір застави 198480 грн. 00 коп. В разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває справа, до прокурора або в суд за першим викликом; не відлучатися за межі місця проходження військової служби без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк два місяці, після звільнення з-під варти.

На ухвалу можу бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1