Єдиний унікальний номер 722/956/22
Номер провадження 1-в/722/138/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника ДУ
«Сокирянська ВК (№67)» ОСОБА_4
а також засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого в залі суду в м.Сокиряни Чернівецької області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити. Крім цього, пояснив, що він в усній формі звертався до персоналу установи з приводу його працевлаштування, однак працівниками установи не було надати йому ніякої роботи. Виконувати важку роботу він не може, так як він вважає що має важкі захворювання такі як ВІЛ- інфекція та гепатит .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи, що відношення до праці засудженого ОСОБА_5 , під час відбування покарання не були сумлінними, він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого. Крім цього зазначив, що засуджений на даний час відбуває міру кримінального покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, який вчинив під час іспитового строку. В даній установі знаходиться незначний період часу, своїм ставленням до вимог режиму відбування покарання не досяг необхідного ступеню виправлення передбаченого ст.81 КК України, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не заслуговує.

Представник спостережної комісії Дністровської РДА в судове засідання не з`явився, своєчасно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: 26.05.2017 року вироком Дружківського міського суду Донецької області за ст.ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; засуджений 07.11.2019 року вироком Дружківського міського суду Донецької області за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1, 78 ч.3 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Донецького Апеляційного суду від 12.05.2020 року вирок вищезазначеного суду залишено без змін. Постановою Верховного суду від 02.02.2021 року вирок від 07.11.2019 року Дружківського міського суду та Ухвалу Донецького Апеляційного суду Донецької області від 12.05.2020 року змінено, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання період часу з 27.10.2017 року по 12.05.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно розпорядження вирок набрав законної сили 12.05.2020 року.
Строк відбування покарання засудженому відраховувати з 03.10.2017 року. Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 17.03.2024 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 7 місяців 28 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 03.10.2017 року. 06.10.2017 року утримувався у державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Донецької області. Під час перебування в даній установі характеризувався негативно. За порушення порядку та умов утримання в трьох випадках притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з яких одне стягнення у виді поміщення до карцеру установи. Жодного разу не заохочувався. З 24.06.2020 року відбував покарання у державній установі «Торецька виправна колонія (№2)» Донецької області. За час перебування в установі характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. В державну установу «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 10.04.2022 року. По прибуттю до установи по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучається. До персоналу установи з приводу працевлаштування не звертався. За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. По відношенню до персоналу установи намагається бути напоказ тактовним. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем і лише в якості спостерігача. Бажання приймати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не виявляє. Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує, взаємовідносини добрі. Згідно до вироку суду має судові витрати, однак виконавчі листи в установі відсутні. Вину у скоєному злочині визнав частково.
На засіданнях комісій державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» розглядались питання щодо застосування до засудженого заохочувальних норм законодавства. За результатами розгляду були прийняті слідуючі рішення:
17.03.2018 року термін можливості застосування статті 101 КВК України.
20.10.2020року (протокол №24) - відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела, що стає на шлях виправлення.
17.09.2019 року термін можливості застосування статті 82 КК України.
09.03.2021року (протокол №6) - відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела, що стала на шлях виправлення.
17.03.2021 року термін можливості застосування статті 81 КК України.
26.03.2021року (протокол №7) відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела свого виправлення.
Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАГІДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

Крім цього, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , пояснив, що він в усній формі звертався до персоналу установи з приводу його працевлаштування, однак працівниками установи не було надати йому ніякої роботи. Виконувати важку роботу він не може, так як він вважає що має важкі захворювання ВІЛ- інфекція та гепатит. Однак згідно довідки з медичної картки засудженого ОСОБА_5 виданої 14.07.2022 року за вих. №67/120 завідувачем медичної частини ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 оглянутий лікарями медичної частини установи. Діагноз: В20. Протез лівого ока. Працездатний з раціональним працевлаштуванням. В подальшому за медичною допомогою не звертався. На даний час стан здоров`я задовільний. За таких обставин, доводи засудженого ОСОБА_5 щодо наявності в нього важких захворювань спростовуються вищезазначеною довідкою завідувача медичної частини.

Разом з цим, одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого ст.81 КК України, є сумлінна поведінка.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем, лише в якості спостерігача. Не виявляє бажання приймати участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:

17.03.2018 року термін можливості застосування статті 101 КВК України.
20.10.2021року (протокол №24) - відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела, що стає на шлях виправлення.
17.09.2019 року термін можливості застосування статті 82 КК України.
09.03.2022року (протокол №6) - відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела, що стала на шлях виправлення.
17.03.2021 року термін можливості застосування статті 81 КК України.
26.03.2022року (протокол №7) відмовлено у застосуванні, як особі яка не довела свого виправлення.
Оцінюючи встановлені обставини в сукупності, суд вважає, що поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання та відбування покаранння в ДУ «СВК (№67)» не були сумлінними, зокрема він до суспільно-корисної оплачуваної праці не залучався, на даний час не приймає участі у будь-яких програмах диференційованого виховного впливу, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує лише під контролем, в якості спостерігача. За таких обставин, процес позитивних змін у його особистості на даний час, на думку суду та з урахуванням оцінки ДУ "СВК (№67)", думки прокурора, не відповідають відповідному ступеню, що дає підстави для однозначного висновку про унеможливлення у подальшому вчинення ним нових умисних кримінальних правопорушень.
В зв`язку з вищевикладеним, суд погоджується з висновком адміністративної комісії Сокирянської ВК(№67)» щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, з огляду на досліджені характеризуючи дані та матеріали особової справи.

Таким чином та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання не є сумлінною і своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, відповідно у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Також, суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: