Справа № 948/255/22
Номер провадження 1-кп/948/50/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000162 від 26.05.2022р. стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стурзівка Глодянського району Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не працює, не одруженого, є особою з інвалідністю ІІ групи, не депутата, раніше не судимого,
про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 14.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

1. Установлені судом обставини
1.1. 25.04.2022р. близько 08 год 30 хв ОСОБА_8 , знаходячись в стані неосудності, що виразилося в нездатності на час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії та керувати ними, зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , з метою вирішення конфлікту з раніше їм знайомою ОСОБА_4 , зустріли останню біля території одного з господарств, що розташоване по АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, умисно нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_8 наніс кулаком правої руки один удар в голову, а ОСОБА_9 нанесла п`ятірнею своєї руки декілька ударів (не менше трьох) в обличчя, в результаті чого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

1.2. За таких обставин, дії ОСОБА_8 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
2.1. В судовому засіданні ОСОБА_8 показав суду, що того дня, як потерпіла зателефонувала і повідомила, що він нібито вкрав гроші, вони посміялися, оскільки це неправда. Потім, 25.04.2022р. мати хотіла поговорити з ОСОБА_10 , але вона не вірила, бо баба так сказала, а тому він вдарив її один раз по маківці легенько, вона не падала бо трималася за велосипед, після чого його тримав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

2.2. Суд вважає, що вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:

2.3. витягом з кримінального провадження № 0000127 від 25.04.2022р. про внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_4 про факту заподіяння їй тілесних ушкоджень громадянами ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_13 (а.с.101,102 т.1), які свідчать про законність проведеного розслідування.
2.4. В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 показала, що між нею та потерпілою десь на початку квітня 2022 року виник конфлікт, оскільки остання звинуватила її сина ОСОБА_8 у крадіжці майна та 2000, 00 грн у її свекрухи. 24 квітня 2022 року до неї зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що ОСОБА_4 ображає обвинувачену нецензурними словами. Тому, 25.04.20222р. вона зустріла потерпілу о 08 год 30 хв, щоб вирішити конфлікт, але остання знову звинуватила сина у крадіжці, а тому обвинувачена лівою рукою кілька разів, близько трьох штовхнула її в груди. Після цього, потерпіла вдарила її в обличчя і це помітив її син ОСОБА_15 , злякався, і у відповідь, один раз вдарив кулаком зверху по голові потерпілу, після чого його тримав ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . В дебатах обвинувачена вину заперечила та вказала, що лише двічі труснула потерпілу.

2.5. Під час огляду місця події 26.04.2022р. встановлено, що місцем пригоди є вулиця Річна с. Латишівка Полтавського району, місцевість конфлікту не огороджена (а.с.103,104 т.1).

2.6. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що у березні 2022 року вона провідувала свекруху, а та поскаржилася, що ОСОБА_15 в хаті забрав дрючки, хоча пізніше повернув, оскільки та сказала, що викличе міліцію. Наступного дня, свекруха повідомила, що не стало 2000, 00 грн, а тому вона, потерпіла, зателефонувала ОСОБА_18 та попросила розібратися з сином, але та лише ображала нецензурними словами. 25.04.2022р. вона йшла з велосипедом до свекрухи, в цей час з садка вийшов ОСОБА_12 та від ОСОБА_16 вибігла ОСОБА_18 , яка підбігла до неї і 4-5 разів п`ятірнею руки вдарила по обличчю. Після цього, вибіг ОСОБА_15 і вдарив її кулаком по голові від чого вона впала, а коли вона підняла і запитала за що, він знову її вдарив кулаком по голові до 4 разів. Після цього, його забрав ОСОБА_16 та ОСОБА_19 .

2.7. Як видно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 523 в період з 25 по 29.04.2022р. потерпіла перебувала на лікуванні в Машівській лікарні зі струсом головного мозку (а.с.118, 130-139 т.1).

2.8. З висновку експерта № 105 від 05.05.2022р. та додаткової експертизи № 111 від 09.05.2022р. вбачається, що у ОСОБА_4 встановлена закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу мозку, при обставинах вказаних потерпілою, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ушкоджень характерних для падіння з висоти власного зросту не встановлено (а.с.120-121, 126-127 т.1).

2.9. 06.05.2022р. під час слідчого експерименту потерпіла показала, яким чином їй наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 , зокрема, п`ятірнею долоні правої руки, 3-4 поштовхи, після чого ОСОБА_15 кулаком зверху по голові наніс близько 4-5 ударів і вона впала, а коли піднялася ОСОБА_20 вдарив її близько 6 разів в голову, а потім близько 4 разів ОСОБА_18 , а втретє ОСОБА_20 іще 4 рази вдарив по голові (а.с.105-117 т.1).

2.10. За висновком експерта № 110 від 09.05.2022р. показання потерпілої під час слідчого експерименту в частині механізму утворення черепно-мозкової травми, можуть відповідати даним судово-медичної експертизи № 105 від 05.05.2022р. (а.с.123-124 т.1).

2.11. Допитана свідок ОСОБА_11 показала, що причиною конфлікту між обвинуваченою та потерпілою було те, що остання зводить наклепи на сина обвинуваченої. Наступного дня після Пасхи, у неї вдома перебували ОСОБА_21 з сином ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та жінка-переселенка. Цимболістий повідомив, що йде потерпіла, а тому ОСОБА_18 пішла до неї, а потім пішов і ОСОБА_20 . Свідок вийшла через деякий час, всі учасники, а також ОСОБА_12 перебували десь за 50 м конфліктували та кричали. Коли вона наближалася до учасників конфлікту, ОСОБА_18 вдарила потерпілу один раз рукою в обличчя, після цього вона забрала ОСОБА_18 та її сина і пішли.

2.12. Свідок ОСОБА_24 показав, що 25.04.2022р. він зустрівся з потерпілою, неподалік двору його матері. В цей час з одного двору вибігла ОСОБА_18 і ОСОБА_20 з криками, а оскільки все йшло до бійки, він почав тримати ОСОБА_20 . ОСОБА_18 в цей час схватила потерпілу за петельки і вдарила її в обличчя рукою не менше 3 разів, від чого та впала. В якийсь момент ОСОБА_20 вирвався і вдарив потерпілу сильно кулаком по голові, але крові не було. Після завершення конфлікту, він двічі провідував потерпілу в лікарні, а пізніше вона скаржилася, що болить та крутиться голова.

2.13. Допитана в якості свідка ОСОБА_25 показала, що того дня вона перебувала в будинку ОСОБА_16 . Зайшов ОСОБА_15 та повідомив, що йде потерпіла, а тому вони вийшли, а пізніше вийшла і вона. На той час бійки вже не було, лише один раз ОСОБА_18 штовхнула у груди потерпілу, водночас були крики, лайка з приводу брехні, після чого вони забрали ОСОБА_18 та ОСОБА_20 . Потерпіла після цього близько 1-1,5 неділі не їздила до бабусі.

2.14. Оцінюючи докази у справі в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що саме спільними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, оскільки кожна зі сторін не заперечує, що між ними цього дня та в цей час дійсно відбувався конфлікт з застосуванням фізичної сили з боку обвинуваченої та ОСОБА_8 , в ході якого потерпіла отримала закриту ОСОБА_26 , що підтверджено висновком експерта та кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. Ці показання учасників конфлікту підтверджено і свідками, кожен з яких зазначив, що дійсно ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, але кожен з них вказував свою версію кількості ударів.

2.15. В судовому засіданні сторона захисту заперечувала факт наявності в діях ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, оскільки лише свідок ОСОБА_12 вказав про заподіяння потерпілій ОСОБА_8 одного удару по голові, в той час як інші свідки цього не бачили. Слідчі експерименти за участі обвинуваченої та ОСОБА_20 не проводилося, а отже факт заподіяння тілесного ушкодження не доведено.

2.16. Даючи оцінку доводам захисту, суд вважає за необхідне зазначити таке.

2.17. Так, в судовому засіданні обвинувачена вказувала, що штовхала потерпілу двічі руками в груди, але не била, і один раз по голові потерпілу вдарив її син. Водночас, ці доводи обвинуваченої спростовані показаннями самої потерпілої, яка зазначила про більшу кількість нанесених їй ударів як обвинуваченою так і ОСОБА_20 , ці свідчення потерпілої підтверджено свідком ОСОБА_24 , який перебував на місці конфлікту з самого початку та вказав про заподіяння обвинуваченою не менше трьох ударів, від яких голова потерпілої наче відлітала, та заподіяння одного, але сильного удару по голові Цимболістим. Зі свого боку свідок ОСОБА_11 , яка прийшла до місця конфлікту пізніше та є знайомою обвинуваченої вказала, що остання при ній нанесла один удар рукою в обличчя.

2.18. Отже, судом достовірно встановлено, що потерпілій було заподіяно не менше 3 ударів рукою в обличчя обвинуваченою ОСОБА_9 та один удар по голові ОСОБА_8 , що не виключає можливості нанесення більшої кількості ударів обвинуваченою на що вказує потерпіла, оскільки як зазначив свідок ОСОБА_24 під час конфлікту він тримав ОСОБА_8 перед собою, який постійно виривався, а тому не міг все бачити, а інші свідки підійшли пізніше.

2.19. За таких обставин, з огляду на викладене, підлягають уточненню фактичні обставини справи в частині кількості нанесених ударів, зокрема заподіяння ОСОБА_8 лише одного удару, а ОСОБА_18 не менше трьох.

2.20. Водночас, така кількість ударів не виключає факту заподіяння потерпілій такого виду тілесного ушкодження, оскільки як видно з первинного висновку судового експерта № 105 від 05.05.2022р. (а.с.120,121 т.1) закрита ЧМТ у вигляду струсу головного мозку була встановлена у потерпілої на основі лише медичних даних при якій потерпілою не вказувалася точна кількість ударів, а отже додатково підтверджує факт отримання саме таких тілесних ушкоджень від спільних дій обвинуваченої та ОСОБА_8 .

2.21. Щодо доводів сторони захисту про не проведення слідчих експериментів, суд зазначає, що для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, докази відіграють не кількісну роль, а використовуються в доказуванні, якщо в них доведено достовірність фактів і обставин, тоді як проведення слідчого експерименту не змінить суті показань обвинуваченої та ОСОБА_8 , а лише б додатково зафіксувало їх свідчення у протоколі.

2.22. Водночас, висновок експерта був виконаний на підставі медичних даних з Машівської лікарні, протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої, і хоча у справі було проведено три судово-медичних експертизи, висновки експерта залишилися незмінними, тобто встановлена закрита ЧМТ у вигляді струсу головного мозку, яка могла утворитися при обставинах на які вказує потерпіла та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

2.23. Вказаний висновок зроблено з урахуванням правової позиції ВС у справі № 571/1436/15-к від 02.06.2022р.

2.24. За таких обставин, зібрані у справі докази, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини викладені у клопотанні.

2.25. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 23.05.2022р. ОСОБА_8 , виявляє ознаки вродженого недоумства рівня помірної розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, що позбавляв та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.165-169).

2.26. Отже суд дійшов висновку, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, мало місце; воно вчинене особою, щодо якої вирішується питання ОСОБА_8 у стані неосудності.

3. Позиція учасників судового провадження
3.1. В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

3.2. Потерпіла та її представник з клопотанням погодилися і просили його задовольнити.

3.3. Особа, щодо якої вирішується питання, законний представник та захисник з клопотанням не погодилися, просили відмовити у застосуванні до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з відсутністю складу суспільно небезпечного діяння.

4. Мотиви суду
4.1. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

4.2. Пунктом 1 частини 1 ст. 503 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

4.3. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 23.05.2022р. ОСОБА_8 , як в період інкримінованого діяння, так і в даний час, виявляє ознаки вродженого недоумства рівня помірної розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки. Ступінь недоумства такий, що позбавляв та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч. ст. 19 КК України та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с.165-169 т.1).

4.4. Отже, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_8 як на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, так і на теперішній час, оскільки він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.

4.5. Вивченням особи ОСОБА_8 встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 спільно з матір`ю ОСОБА_9 , Селещинським старостинським округом Машівської селищної ради характеризується позитивно, оскільки на адмінкомісії при виконкомі селищної ради не розглядався (а.с.163 т.1), є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.197-200 т.1), раніше не судимий (а.с.161-162 т.1).

4.6. Відповідно до ч.2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

4.7. Суд при визначенні виду і міри примусового заходу медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_8 та рекомендації експертів про вид примусового заходу медичного характеру, але також і його відношення до вчиненого, дані про його особу. При цьому будь-яких доказів, які б давали підстави суду застосувати інший примусовий захід медичного характеру надано не було.

4.8. Виходячи з наведеного та вимог ст. 513 КПК України суд дійшов до переконання, що мало місце суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_8 в стані неосудності, тому до нього варто застосувати примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

5. Речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 512-513 КПК України, суд

у х в а л и в :

застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год 00 хв 15 вересня 2022 року

Суддя ОСОБА_1