703/966/22
1-кп/703/465/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області кримінальне провадження №0000154 від 12 березня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , 2016 року народження, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, 11 березня 2022 року близько 09 години 40 хвилин, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, зайшов у магазин «Наш край», що по вул. В. Чорновола, 4-А, у м. Сміла Черкаського району Черкаської області, де, знаходячись біля стелажів із наявними товарами, гадаючи, що його дії будуть непомічені іншими відвідувачами та персоналом вказаного торгового закладу, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів упаковкою кави «Jacobs Монарх Делікат», вартістю 100 гривень 56 копійок, упаковкою кави «Jacobs Монарх Інтенс», вартістю 100 гривень 56 копійок, 5 плитками шоколаду «АВК», вартістю 32 гривні 63 копійки кожна, та упаковкою горіха «Мигдаль», вагою 0.420 кг, вартістю 141 гривня 11 копійко, заховавши вказані товари під куртку. Після цього, не розрахувавшись за викрадений товар, покинув приміщення магазину, чим завдав Товариству з обмеженою відповідальністю «НК РІТЕЙЛ» матеріальної шкоди на загальну суму 505 гривень 38 копійок.

Він же, повторно, в умовах воєнного стану, 12 березня 2022 року у період часу із 14 години 59 хвилин по 15 годину 34 хвилини, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, періодично перебуваючи у приміщенні магазину «Наш Край», який знаходиться по вул. В. Чорновола, 4-А, у м. Сміла Черкаського району Черкаської області, вважаючи, що його дії будуть непомічені для обслуговуючого персоналу вказаного торгового закладу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, брав із стелажів розміщені на них товари і ховав їх під куртку, а саме: цукерки «Milka» у кількості 2 штук, вартістю 42 гривні 91 копійка кожна; 4 упаковки чаю «Curtis White Bountea», вартістю 43 гривні 85 копійок кожна; упаковку чаю «Curtis Hugo Cocktail», вартістю 37 гривень 85 копійок; 2 упаковки чаю «Curtis Guarana», вартістю 23 гривні 17 копійок кожна; упаковку чаю «Curtis Fantasy Berries», вартістю 37 гривень 85 копійок, та упаковку чаю «Richard», вартістю 27 гривень 49 копійок, а всього намагався заволодіти майном Товариству з обмеженою відповідальністю «НК РІТЕЙЛ» на загальну суму 410 гривень 75 копійок. Однак, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був затриманий працівниками магазину «Наш Край» біля виходу за межами кас оплати товару.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за: ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та надав покази, що дійсно 11 березня 2022 року він перебував у м. Сміла Черкаської області, де відвідував свого знайомого. Того дня він зайшов до магазину «Наш Край». Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиць магазину взяв упаковки кави, кілька плиток шоколаду та упаковкою горіхів, які сховав під куртку та вийшов з магазину не розрахувавшись за вказані товари. Аналогічні дії він намагався вчинити наступного дня у цьому ж магазині, взявши з полиць магазину дві цукерки та кілька упаковок чаю, які сховав під курткою. Не розрахувавшись та вказаний товар та пройшовши повз каси був затриманий біля виходу працівниками вказаного магазину. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати, призначивши мінімально можливе покарання. Засуджував свою поведінку та висловлював щирий жаль з приводу вчиненого. Запевнив суд, що у повній мірі усвідомив неправомірність своїх дій та що у подальшому не допустить порушень закону. Цивільний позов визнав у повному обсязі та безумовно зобов`язався відшкодувати завдані збитки.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «НК РІТЕЙЛ» - ОСОБА_6 не оспорювала фактичні обставини провадження та вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_7 , не наполягає на суворому йому покаранні, у вирішенні цього питання поклалася на розсуд суду, при цьому позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого та підтверджують позовні вимоги потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_7 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як тяжкі злочини, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що вони не потягли за собою тяжких наслідків, при цьому частина викраденого майна повернута власнику, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину в їх вчиненні визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, є таким, що не має судимості; враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якої результати оцінки ОСОБА_7 не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, а отже існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства, тому доцільно з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому застосувати заходи контролю, підтримки та допомоги, які можуть вплинути на фактори ризику та знизити ризик повторного кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

З урахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; конкретні обставини справи, що полягають у незначній вартості викраденого майна, яке на даний час частково повернуто потерпілому, а також те, що обвинувачений до даного часу був об`єктивно обмежений у можливості відшкодувати іншу частину завданих збитків внаслідок застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою; дані про особу обвинуваченого; думку представника потерпілого, яка не наполягала на призначенні суворого покарання та поклалася у вирішенні цього питання на розсуд суду, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 при призначенні основного покарання за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України вимоги ч.1 ст.69 КК України та призначити основне покарання за вказане кримінальне правопорушення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.

При цьому суд також бере до уваги, що кримінальний закон передбачає більш м`яке покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, а саме замах, обмежуючи можливість призначення покарання не більш ніж двома третинами від максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті), що саме по собі ставить особу, яка вчинила замах на кримінальне правопорушення, у більш сприятливе становище ніж при закінченому кримінальному правопорушенні. Крім цього судом ураховується, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому, вчинені під час дії запровадженого в країні режиму воєнного стану і дана обставина у даному випадку напряму вплинула на кваліфікацію діяння, однак ці правопорушення вчинені на території, де не ведуться активні бойові дії, що на переконання суду значно знижує суспільну небезпечність вчинених діянь.

За вказаних обставин суд призначає ОСОБА_7 остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом із цим, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року №7, сукупність можуть утворювати також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини КК, якщо, зокрема, вчинені злочини мають різні стадії.

Ураховуючи, що ОСОБА_7 вчинив декілька кримінальних правопорушень, які передбачені однією і тією ж частиною статті Особливої частини КК, однак такі кримінальні правопорушення мають різні стадії, покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений судом під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та можливість його звільнення від відбування покарання із встановленням іспитового строку, застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню та останній підлягає звільненню негайно в залі суду.

При цьому, з урахуванням положень ч.5 ст.72 КПК України та призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 12 березня 2022 року по день постановлення даного вироку, тобто по 13 червня 2022 року, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також, відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Так, під час судового розгляду даного кримінального провадження, потерпілим ТОВ «НК РІТЕЙЛ» подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь матеріальної шкоди у сумі 766 гривень 60 копійок.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні цивільного позову суд враховує, що ОСОБА_7 позовні вимоги потерпілого визнав у повному обсязі, матеріальною шкодою, яку просить стягнути потерпіле товариство, є різниця між загальною вартість викраденого у нього майна, що зазначено в обставинах кримінального правопорушення, які суд вважає доведеними, та вартістю повернутого представнику потерпілого майна, яке було викрадено ОСОБА_7 у потерпілого товариства, що зазначено у відповідній розписці.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимог ТОВ «НК РІТЕЙЛ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 56, 100, 127, 128, 129, 369-371, 374 КПК України, ст.12, ч.3 ст.15, 65, 66, 67, 69, 75, 76, ч.4 ст.185 КК України, суд -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_7 - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2022 року по день постановлення даного вироку, тобто по 13 червня 2022 року, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно у залі суду.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НК РІТЕЙЛ» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НК РІТЕЙЛ» матеріальну шкоду у сумі 766 (сімсот шістдесят шість) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази:

- DVD-R диски із відеозаписами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000154 від 12 березня 2022 року;

- 5 (п`ять) упаковок чаю залишити потерпілому Товариству з обмеженою відповідальністю «НК РІТЕЙЛ», звільнивши його представника ОСОБА_6 від зобов`язань за зберігальною розпискою після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1