Справа № 362/1229/22
Провадження № 1-кп/362/410/22
Ухвала
і м е н е м У к р а ї н и

10.08.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000163 від 26.01.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у республікі Таджикистан, громадянин республіки Таджикистан, неодружений, освіта вища, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152 (в редакції від 19.12.2019 за № 409-ІХ), ч. 2 ст. 156 (в редакції № 2334-VІІІ від 14.03.2018) КК України,
в с т а н о в и в:
У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що спливає строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися. Наголосила, що обвинувачений немає місця реєстрації в Україні, є громадянином іншої держави, а тому може безперешкодно виїхати за межі України, тим паче у військовий час. Вказала, серед іншого, що обвинувачений і неповнолітній потерпілий є фактично членами однієї родини, а зважаючи на викладені в обвинувальному акті обставини, зможе знову вчиняти злочини щодо неповнолітнього потерпілого. Також прокурор просила суд не визначати обвинуваченому розмір застави з огляду на наведені нею обставини.

Захисник обвинуваченого при вирішенні цього клопотання поклалася на розсуд суду.

Інші учасники судового провадження не виявили бажання висловлювати свої позиції щодо клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2021 ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого продовжувалась ухвалою суду від 10.08.2022.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та п. «c» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими вищезазначених кримінальних правопорушень суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, а саме за ч. 3 ст. 152 і ч. 2 ст. 156 КК України у відповідних редакціях.

Суд, оцінуючи заявлене клопотання прокурора, бере до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом слідчими суддями Фастівського міськрайонного суду Київської області надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Згідно з положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 діянь, як вони сформульовані у обвинуваченні, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, не працює, а також тяжкість можливого покарання у межах санкцій ч. 3 ст. 152 КК України, яка передбачає позбавлення волі від 7 до 12 років, та ч. 2 ст. 156 КК України, яка передбачає позбавлення волі від 5 до 8 років суд вважає, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та соціально-стримуючі фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, при цьому суд враховує тому, що він немає місця реєстрації в Україні, є громадянином іншої держави, а тому може безперешкодно виїхати за межі України, за таких обставин альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений категорично заперечує обставини, викладені у обвинувальному акті, а тому, відповідно, має свою версію розвитку подій щодо інкримінованих обвинувачень.

При цьому, залишився незмінним ризик впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні незважаючи на їх допит у судовому засіданні під присягою, оскільки судове слідство по даному кримінальному провадженні не завершено.

Так, у силу ч.14 ст.352 КПК України свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався <…>.

З цих підстав, на думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, який є неповнолітньою дитиною.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність неповнолітнього потерпілого у даному кримінальному провадженні, зважаючи на той факт, що обвинувачений заперечує обставини, що викладені у обвинувальному акті.

Отже, вирішуючи дане питання судом установлено, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та до моменту вирішення клопотання прокурора не змінилися обставини, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу, що дає суду підстави вважати, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України в судовому засіданні не встановлено.

З цих підстав суд дійшов до висновку, що застосування до обвинуваченого одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особі обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної його процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обґрунтованим.

Одночасно, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченим розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193-194, 197, 199, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 06 жовтня 2022 року включно.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 10.08.2022

Суддя ОСОБА_1