ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1242/22 Справа № 192/335/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000056 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлово Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк на 200 годин.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Приблизно о 19 годині 15 хвилин 18 січня 2020 року, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом на спричинення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на ґрунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , наніс останньому п`ять ударів кулаком правої руки в область лівого ока, щелепи та п`ять ударів кулаком лівої руки по обличчю в область правої частини лоба. потерпілого.

Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій параорбітальній області з переходом на спинку носу, скроневу та виличну область, підшкірної гематоми на верхній повіці лівого ока з переходом частково на надбрівну дугу, садна в лобній області праворуч з переходом на надбрівну дугу в проекцію її середньої третини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ст. 284 КПК України.

Вважає, що даний вирок є незаконним, та таким, що постановлений із невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також з неправильним застосуванням норм процесуального права, та порушенням норм матеріального права.

На його думку, суд проводив судовий розгляд упереджено, не об`єктивно та не всебічно, надавав перевагу стороні обвинувачення, а сторону захисту обмежив у можливості реалізувати свої процесуальні права.

Захисник вважає, що суд не взяв до уваги пояснення єдиного, неупередженого та незаінтересованого свідка ОСОБА_10 , які є дуже важливими та підтверджують ті покази, які обвинувачений та свідок ОСОБА_11 надали в суді і спростовують пояснення свідка ОСОБА_12 та самого потерпілого ОСОБА_9 .
Посилається, що матеріали кримінального провадження мають ряд розбіжностей, зокрема щодо часу спричинення тілесних пошкоджень. Згідно витягу з ЄРДР, 30 січня 2020 року до відділення поліції надійшла заява ОСОБА_9 про те, що 18 січня 2020 року приблизно о 19:00 годині ОСОБА_8 завдав йому тілесні ушкодження. В обвинувальному акті зазначено час вчинення кримінального правопорушення - приблизно о 19:15 годині, в той час як ні сам потерпілий, ні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не могли визначитися з часом подій, а свідок ОСОБА_10 зазначив, що прийшов приблизно о 21:00 годині. У висновку експерта № 591е зазначено, що з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 367 від 30 січня 2020 року відомо, що зі слів ОСОБА_9 18 січня 2020 року біля 22:00 години відомий йому чоловік бив його кулаками по обличчю.
Вважає, що висновок експерта № 591е від 24 лютого 2020 року, а також пояснення експерта ОСОБА_13 не можуть бути беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, захисника обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, навів у вироку детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку як кожному з них, так і їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин скоєного, дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 125 КК України. З позицією суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що оскаржуваний вирок постановлений із невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також з неправильним застосуванням норм процесуального права, та порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції провів щодо ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, дотримавшись вимог кримінального процесуального законодавства України належним чином.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про невинуватість ОСОБА_8 у скоєному спростовані:

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що взимку у 2020 році він з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були в гостях у ОСОБА_11 . ОСОБА_8 пив пиво, потім вийшов хвилин на 10 з кімнати, а коли зайшов, почав кричати та вдарив по обличчю, від чого він втратив свідомість. Потім він наніс йому ще 6-10 ударів. ОСОБА_11 і ОСОБА_10 були свідками побиття. З ОСОБА_11 у нього конфлікту не було, він її не штовхав, та вона його не била. Ніхто, окрім ОСОБА_8 його не бив. Тілесні ушкодження у нього були на носі, на лівому оці, на брові. До лікаря не звертався, а звернувся до експерта, щоб зняти побої в лікарні ім. Мечнікова через 5 днів після того, як ОСОБА_8 його побив;

- показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він був свідком конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 кулаком в око та по обличчю.

Пояснення потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 є послідовними, узгоджуються між собою, а тому сумніву в правдивості їх пояснень, - у колегії суддів не викликає.

Вина ОСОБА_8 у скоєному також підтверджується дослідженими письмовими доказами у справі:

- протоколом огляду місця події від 12 лютого 2020 року та фотознімками до них, в яких з`ясовано місце вчинення кримінального правопорушення, яке підтвердив свідок ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 18 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_9 показав механізм нанесення йому ударів кулаком правої руки в область лівого ока, щелепи, та ударів кулаком лівої руки по обличчю;

- висновком експерта № 591е від 24 лютого 2020 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій параорбітальній області з переходом на спинку носу, скроневу та виличну область, підшкірної гематоми на верхній повіці лівого ока з переходом частково на надбрівну дугу, садна в лобній області праворуч з переходом на надбрівну дугу в проекцію середньої третини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з висновку експерта № 591е від 24 лютого 2020 року та наданих пояснень суду експертом ОСОБА_13 , тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_9 внаслідок механічної дії. Це міг бути удар кулаком. В той же час отримані тілесні ушкодження не відображають розмір травмуючого предмету та його характеризуючі особливості. Під час огляду потерпілого, експертом не було виявлено забійну рану або перелом кісток носа, які могли б утворитися від удару пательнею, на чому наполягав обвинувачений.

Доводи захисника обвинуваченого, що висновок експерта № 591е від 24 лютого 2020 року, а також пояснення експерта ОСОБА_13 не можуть бути беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки висновок експерта є науково обґрунтованим, належно вмотивованим та узгоджується з сукупністю інших доказів, наведених в ухвалі, а пояснення експерта є такими, що не викликають сумніву.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини скоєного обвинуваченим, дослідивши безпосередньо докази, дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням вважав, що ОСОБА_8 реально вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, відповідними встановленим в ході судового провадження судом першої інстанції обставинам кримінального правопорушення та такими, що зроблені на підставі всебічно оцінених письмових доказів, показів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Посилання захисника обвинуваченого, що матеріали кримінального провадження мають ряд розбіжностей, зокрема щодо часу спричинення тілесних пошкоджень, є такими, що не спростовують самого факту нанесення ОСОБА_8 умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , та на думку колегії суддів не впливають на правильність висновків суду.

З журналу судового засідання та технічного запису вбачається, що судовий розгляд було проведено з належним дотриманням вимог КПК України. В ході судового розгляду були перевірені всі доводи обвинуваченого, захисту, яким надана належна оцінка у вироку. Відповідно доводи захисника обвинуваченого з цього приводу, є безпідставними.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем реєстрації та мешкання характеризується як особа, яка зловживає спиртними напоями, неврівноважений, агресивний, здатний до скандалів, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є співмірним ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4