Справа № 487/1426/22
Провадження № 1-кс/487/1339/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,в присутності підозрюваної ОСОБА_4 ,захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання cлідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000614 від 03.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг, українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючій, не заміжній,є інвалідом 3 групи , маючій на утриманні малолітню дитину, 2020 року народження, раніше не судимій, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України: ВСТАНОВИВ:

26.05.2022р. слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчий зазначає, що в проваджені слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області знаходиться кримінальне № 0000614 від 03.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.05.2022року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення; під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів клопотання та в судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000614 від 03.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.05.2022 до СВ Миколаївського РУП надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка просить вжити заходи до невідомої особи, яка 08.04.2022 року в період часу з 19:00 по 21:00 годин перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. Пролетарська, 4 здійснила крадіжку мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 8-A.

Також встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000615 від 03.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, 03.05.2022 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт О/У ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про те, що під час відпрацювання ЄО № 6253 від 25.04.2022 за заявою ОСОБА_9 , яка просить вжити заходи до невідомої особи, яка 24.04.2022 в період часу з 15:00 по 20:00 годин таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки "Самсунг" чорного кольору, чим спричинила заявниці матеріальну шкоду.

24.05.2022 прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000614 від 03.05.2022 та № 0000615 від 03.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 України було об`єднано в одне провадження за № 0000614 від 03.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Період дії воєнного стану, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації, відповідно до указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 21.04.2022 прийняла Закон України № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Так 08.04.2022 близько 19:00 год. ОСОБА_4 перебувала у квартирі АДРЕСА_3 де в неї виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так, знаходячись у вказаний час у вказаному дворі остання побачила мобільний телефон «Xiaomi» модель «Redmi 8-A» блакитного кольору, який належить ОСОБА_8 після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.Реалізуючи вказаний раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_8 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно здійснила крадіжку мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi 8-A» блакитного кольору вартістю 2016,25 грн., та в подальшому утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті чого, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2016,25 грн.

Крім того 24.04.2022 близько 16:00 год. ОСОБА_4 перебувала у дворі будинку АДРЕСА_4 де в неї виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так знаходячись у вказаний час у вказаному дворі остання побачила мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A02» об`ємом пам`яті 2/32 Гб, чорного кольору, який належить ОСОБА_9 після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_9 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A02» об`ємом пам`яті 2/32 Гб, чорного кольору вартістю 2712,50 грн. та в подальшому утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті чого, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіла ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2712,50 грн.

25.05.2022 слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, а саме: витягом з ЄРДР за №0000614 від 03.05.2022;,протоколом огляду місця події від 03.05.2022;Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 09.05.2022;Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.05.2022;Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 09.05.2022 за участі ОСОБА_10 ;Висновком експерта №СЕ-19/115-22/3233ТВ від 16.05.2022;Рапортом ОУ ВКП Миколаївського РУП ОСОБА_11 від 03.05.2022;Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 04.05.2022,Висновком експерта №СЕ-19/115-22/3234-ТВ від 11.05.2022;

Здобуті під час досудового розслідування вказані докази у своєму поєднанні є переконливими для того, щоб вважати, що саме ОСОБА_4 вчинила вказане кримінальне правопорушення.
Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.
В рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
Отже, слідчий суддя дійшов переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.
Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.
Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.
Слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги не тільки підозру, а й особу підозрюваного.
Так, підозрювана ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із малолітньою дитиною, а також має зареєстроване місце проживання та незадовільний стан здоров`я. Крім того, підозрювана не притягувалася до кримінальної відповідальності, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу нічного домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приходячи до вищевказаного висновку суд враховує наступне.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Наявність свободи у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації; право на свободу передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо; право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011; абзац другий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016).
Разом з тим, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини, домашній арешт, з огляду на його ступінь і інтенсивність, вважається позбавленням волі у значенні статті 5 Конвенції.
Так, у справі «Бузаджі (Buzadji) проти Республіки Молдова» (скарга №23755/07) від 5 липня 2016 року (пп. 103, 104, 112, 113) Суд зазначив, що як і в багатьох інших областях, Європейський Суд наполягає у своїй прецедентній практиці на автономному тлумаченні поняття позбавлення волі. Стаття 5 Конвенції не поширюється на прості обмеження свободи пересування, які регулюються пунктом 1 статті 2 Протоколу №4 до Конвенції. Однак різниця між обмеженням свободи пересування і позбавленням волі полягає лише в ступені обмеження або в мірі інтенсивності, а не в самому характері або в суті. Для того, щоб визначити, чи була особа «позбавлена волі» за змістом статті 5 Конвенції, слід виходити з конкретної ситуації особи і брати до уваги цілий ряд критеріїв, таких як вид, тривалість, наслідки і порядок виконання цього заходу (див. Постанову Європейського суду у справі «Гуццарді проти Італії» (Guzzardi v.Italy) від 6 листопада 1980 р Series A, № 39, §§ 92-93).
В більшості випадків, домашній арешт має на увазі меншу кількість обмежень і менший ступінь страждань і незручностей для затриманого, ніж звичайне утримання під вартою у відповідній установі. Це пов`язано з тим, що утримання під вартою вимагає інтеграції людини в нове, а іноді вороже середовище, передбачає спільні дії і користування ресурсами з іншими ув`язненими, дотримання дисципліни і має на увазі цілодобове спостереження з боку влади. Окрім того, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, серед видів запобіжних заходів особливе місце займають домашній арешт та тримання під вартою, оскільки вони пов`язані з обмеженнями конституційного права особи на свободу та особисту недоторканність.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції у житлі через заборону залишати його цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності продовження цього строку можливе за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 Кодексу (частини перша, друга, шоста статті 181 Кодексу).
Отже, запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.
Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.
Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.
Таким чином, приходячи до вказаного висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, слідчий суддя, крім вищезазначеного, ще й враховує те, що підозрюваний не судима, має незадовільний стан здоров`я та на утриманні неповнолітню дитину.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту , заборонивши покидати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період часу із 21.00 год. до 07 .00 год. строком на два місяці , а саме до 30.07.2022 року.

Покласти на ОСОБА_4 , такі зобов`зання:

- прибувати до слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у визначений ним строк

- не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого діє до 30.07.2022 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1