БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/580/22
Провадження № 1-кс/497/204/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу
31.03.22 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш, Респуліки Молдова, громадянина Республіки Молдова, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова НОМЕР_1 від 17.12.2019 року,
ВСТАНОВИВ:
31.03.2022 року слідчий Відділення № 2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2022 року, вранці, більш точний час в ході слідства не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у домоволодінні по АДРЕСА_2 за місцем свого мешкання, керуючись корисливими мотивами, отримав від невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_11 пропозицію вступити в протиправну змову, спрямовану на організацію незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами прикордонного контролю, громадянина України ОСОБА_9 , за грошову винагороду у сумі 3500 доларів США, на що ОСОБА_10 погодився, розподіливши між собою ролі кожного.

Згідно досягнутої змови, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 повинна була доставити ОСОБА_9 з міста Одеса до с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, за що отримати кошти від нього, та передати його ОСОБА_10 , який в свою чергу повинен був забезпечити переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України з Республікою Молдова поза межами встановленого пункту пропуску, за що отримати суму коштів від невстановленої слідством особи в розмірі 100 доларів США.

В той же день, 28.03.2022 року, вранці, більш точний час в ході слідства не встановлено, з метою забезпечення реалізації спільного умислу, ОСОБА_10 , за допомогою телефонного зв`язку, вступив у спільну змову зі своїм знайомим громадянином Республіки Молдова ОСОБА_12 , який проживає у місті Калараш Республіки Молдова, з яким, керуючись спільними корисливими мотивами, домовився щодо сприяння ним в незаконному, поза визначеними пунктами пропуску, переправленні через державний кордон України до Республіки Молдова громадянина України ОСОБА_9 , а саме між населеними пунктами Малоярославець Перший Болградського району Одеської області (Україна) та селом Твардиця Тараклійського району (Республіки Молдова), за що запропонував йому частину грошових коштів.

Згідно досягнутої домовленості ОСОБА_13 повинен був очікувати ОСОБА_9 безпосередньо перед лінією державного кордону на цьому напрямку та перемістити ОСОБА_9 через державний кордон України вглиб території Республіки Молдова, таким чином фактично сприявши в організації процедури незаконного переправлення особи через державний кордон України, за що він повинен був отримати частину грошових коштів.

28.03.2022 року приблизно о 19:00 годині, точний час досудовим слідством не встановлено, невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_11 , виконуючи свою роль у спільному умислі на невстановленому автомобілі доставила ОСОБА_9 на околицю с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, де передала його ОСОБА_10 для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України з Республікою Молдова, поза межами встановленого пункту пропуску, за що отримала від ОСОБА_9 суму коштів у розмірі 3500 доларів США, частину з яких повинна була передати ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_10 , виконуючи свою роль у спільному умислі, спільно з ОСОБА_9 , який діяв відповідно до вказівок і порад останнього, на автомобілі марки «VolkswagenТ4» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , поїхали з с. Дмитрівка Болградського району Одеської області в напрямку села Малоярославець Перший Болградського району Одеської області, за яким проходить державний кордон України з Республікою Молдова.

Дотримуючись заздалегідь визначеного маршруту, ОСОБА_10 прослідував автомобілем в напрямку поля за межами с. Малоярославець Перший, де його очікував ОСОБА_13 у заздалегідь обумовленому місці здійснення незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова.

28.03.2022 року приблизно в 20:30 годині, при намаганні ОСОБА_9 незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Молдова у обумовленому місці у напрямку між населеними пунктами с. Малоярославець Перший Болградського району Одеської області України та селом Твардиця Тараклійського району Республіки Молдова ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 були викриті працівниками НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

29.03.2022 року о 18:00 годині відділенням № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України затриманий громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянин Республіки Молдова ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За результатами зібраних доказів о 15 годині 46 хвилині 30.03.2022 року ОСОБА_15 ( ОСОБА_8 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена з корисливих мотивів.

В судовому засіданні:
- слідчий своє клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, стверджуючи про обґрунтованість підозри та наявності цілого ряду ризиків, а саме: підозрюваний є громадянином Молдови, на території України постійного місця проживання не має, та відсутні міцні соціальні зв`язки; - тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному, та з урахуванням того, що він є громадянином іншої держави, все це може спонукати останнього приховатися від суду і слідства; - перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом може вчинити тиск на свідка, який саме і є тією особою, переправлення якого на територію Молдови було організовано підозрюваним;
- прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та ризики. Стверджував, що з метою більш повного та комплексного використання можливостей правоохоронних органів у встановленні об`єктивних обставин вчиненого злочину, виникла необхідність у затриманні та обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_16 .
По твердженню прокурора злочин, який вчинений ОСОБА_13 відноситься до категорії тяжкого злочину, та зважаючи на покарання яке загрожує підозрюваному, останній може вчинити дії до приховування від органу досудового розслідування та суду з огляду на те, що останній є громадянином республіки Молдова.
Слід взяти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_13 прибув до України, перетнувши кордон саме поза пунктом пропуску, що вже свідчить про його умисні неправомірні дії.
Досудове розслідування триває всього декілька днів, та не всі докази зібрані і перевірені, також не встановлено особу третього співучасника.
Прокурор також звернув увагу насамперед на те, що підозрюваний є громадянином іншої держави, на території України не має соціальних зв`язків, які могли б гарантувати його належну процесуальну поведінку.
Крім цього, прокурор зауважив, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України «Про продовження воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб та на разі усі державні органи не можуть здійснювати свої функції у звичайному режимі.
Наразі, як стверджував прокурор, не має підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозра оголошена ОСОБА_17 є обґрунтованою, що підтверджується наразі вже зібраними доказами, та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання ОСОБА_17 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Також прокурор стверджував, що при визначенні розміру застави підозрюваному, слід врахувати виключні обставини, а також те, що застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та заставу слід визначити в значно більшому розмірі, достатньому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_18 в цілому не заперечував щодо клопотання слідчого і прокурора, просив визначити йому розмір застави, яку він бажає внести. Також підтвердив, що перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску, що визнає цілком і беззаперечно. Однак, стверджував, що ніякого відношення до сприяння перетину кордону іншими громадянами він не має. Пояснив також, що ОСОБА_10 знає дуже добру, так як разом працювали на промринку «7 кілометр», тому він йому довіряв. Перетнувши кордон з Молдови в Україну поза пунктом пропуску, зателефонував ОСОБА_19 , щоб він його зустрів, та коли сів в авто до останнього, там вже були прикордонники.
Крім цього, підозрюваний скаржився на те, що прикордонники його затримали, доставили на заставу та сильно над ним знущалися, їх було біля шести чоловіків: били по ниркам, іншим частинам тіла, кололи ножем по кистям рук, ніг, намагалися примусити його надати свідчення та визнати свою винуватість в організації незаконного перетину осіб за кордон. Втім, він ОСОБА_18 категорично заперечував, оскільки такого злочину він не вчиняв, і не має до цього ніякого відношення.
Щодо свого майнового стану підозрюваний пояснив, що має на промринку «7 кілометр» сві бізнес, але він на нього офіційно не оформлений. Мав намір найближчим часом придбати в м. Одеса квартиру.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в цілому не заперечувала щодо поданого клопотання, наполягала на визначенні розміру застави від 200 000 гривень і більше, яку спроможний внести її підзахисний, що саме такий запобіжний захід дозволить підозрюваному виконати усі покладені на нього обов`язки, зібрати усі необхідні докази своєї невинуватості.
Разом з цим захисник подала клопотання, в якому стверджувала про застосування до ОСОБА_13 насильства з боку працівників прикордонних органів, що його було не законно затримано 28.03.2022 приблизно 19 години на центральній вулиці с. Малий Ярославець 1, Тарутинського району Одеської області. При затриманні невідомими службовими особами з патруля прикордонної служби нанесенні тілесні ушкодження, що підтверджується фото сінців, копією протоколу фіксації скарг затриманого на катування, інші жорстокі, нелюдські або такі, що принижують гідність, види поводження від 29.03.2022, довідкою про проведення із затриманим, арештованим, перед поміщенням до ІТТ первинного медичного огляду у закладі охорони здоров`я від 30.03.2022 на підставі ч.6 ст.206 КПК України просила:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підзахисного ОСОБА_15 ;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві цієї особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час судового розгляду клопотання встановлено, що відділенням № 2 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.03.2022 року о 18:00 годині відділенням № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України затриманий громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянин Республіки Молдова ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За результатами зібраних доказів о 15 годині 46 хвилин 30.03.2022 року ОСОБА_20 ( ОСОБА_8 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_21 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- повідомленням начальника НОМЕР_3 прикордонного загону полковника ОСОБА_22 про виявлення ознак кримінального правопорушення ;

- протоколом затримання особи громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- протоколом затримання особи громадянина Республіки Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом обшуку транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Т4, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- протоколом огляду мобільного телефону (смартфону) виробника Apple iPhone, у корпусі сірого кольору, у чохлі темно-синього кольору від 30.03.2022, вилученого у ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду мобільного телефону марки Samsung моделі Galaxy A51, у корпусі перламутрового чорного кольору, у силіконовому чохлі від 30.03.2022, вилученого у Іонел Ю;

іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа
Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України слід зазначити про наступне.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).
Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Наразі причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_23 названого кримінального злочину, та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, та усвідомлення підозрюваного в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;
- відсутність на території України будь-яких соціальних зв`язків, які могли б гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, місця проживання, тощо;
- є громадянином Республіки Молдова, що може бути підставою для виїзду з України, тобто значний та суттєвий ризик приховування від слідства та суду;
- введення військового стану на Україні, під час якого державні органи виконують свої обов`язки не в повному та необхідному обсязі, що також може зашкодити процесуальній поведінці підозрюваного;
- реальний ризик впливу на свідка.
Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними.
Тим паче, що досудове розслідування на даний час триває лише два дні, усі необхідні і достатні докази не зібрані, не всі свідки допитані, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_13 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обрання ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно для забезпечення проведення з останнім слідчих дій та позбавлення його можливості вчинення різного роду дій, спрямованих на уникнення покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Крім цього, слідчий суддя також звертає увагу, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 20 названого Закону - правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Щодо визначення застави:
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Між тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз. 4 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного (з його слів маючого власний бізнес в м. Одеса на промринку «7 кілометр), тобто маючого достатньо стабільний дохід), мав намір найближчим часом придбати квартиру в м.Одеса, тобто є достатні збереження, являється громадянином Респубілки Молдова, тяжкість кримінального злочину, введення воєнного стану на території України, обставини і суть кримінального правопорушення, в якому підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481.00 гривень х 600 = 1 488 600,00 гривень), яка здатна забезпечити підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом усього часу дії запобіжного заходу, вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Щодо клопотання захисника про застосування до її підзахисного насильства з боку працівників прикордонних органів:
Згідно із частиною 6 статті 206 КПК якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Згідно ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в частині надання їй належної медичної допомоги, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищатися саме судом.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до п.2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012 року медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Кожна особа має право на судовий захист.

Захист конституційних прав - це передбачені законом способи охорони таких прав у разі їх порушення будь-якими особами або державними органами.

Під способами захисту суб`єктивних прав особи слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду з заявою про порушення права на належну медичну допомогу, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених прав, який призведе до реального їх поновлення та довести факт порушення її прав.

Метою судового розгляду будь-якої заяви про порушення конституційних прав та свобод є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд такої заяви з метою захисту порушених або невизнаних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Згідно п. 1.2 Порядку № 239/5/104 орієнтовний перелік закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі - орієнтовний перелік), визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та управліннями (відділами) Державної пенітенціарної служби України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Києві та Київській області, областях з урахуванням спеціалізації закладів охорони здоров`я та наявності умов, які дозволяють забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту.

Пунктом 2.6 Порядку № 239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Відповідно до вимог п. 2.7 зазначеного вище Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Науменко проти України» та «Мельник проти України» визначено, що порушення статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги.

Відповідно до п.138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (YevgeniyAlekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Таким чином, надання медичної допомоги особам, узятим під варту, покладено на керівництво СІЗО, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність вжиття відповідних заходів реагування з метою зобов`язання керівництва закладу тимчасового утримання під вартою до організації негайного надання належної медичної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, серед іншого, працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяви повинна проводитись неупередженою особою, та те, що при наявності підстав і доказів вказане ОСОБА_23 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а слідчий суддя, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, слідчий суддя вважає за необхідне доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, яке поширює свою діяльність на Одеську область, провести перевірку зазначених підозрюваним ОСОБА_18 обставин про застосування щодо підозрюваного методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та його затримання, працівниками НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 176-178, 182, 183, 184, 206, 216, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Відділення № 2 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.
Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали до 18:00 години 27 травня 2022 року.
Одночасно визначити розмір застави у межах 600 (шестисот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 488 600,00 гривень ( один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч шістсот гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за першою вимогою на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 27 травня 2022 року 18:00 години.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор»
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_13 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати начальника Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 із залученням лікарів, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Контроль за виконанням цього зобов`язання покласти на прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для негайного виконання.

Про прийняті заходи повідомити слідчого суддю Болградського районного суду Одеської області та слідчого, прокурора в даному кримінальному провадженні шляхом надання відповідних підтверджуючих документів.

Доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, яке поширює свою діяльність на Одеську область, провести перевірку зазначених підозрюваним ОСОБА_23 обставин щодо застосування до нього незаконних методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000155 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та його затримання, працівниками НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у відповідності з вимогами Закону України «Про державне бюро розслідувань» та нормами КПК України.

Копію ухвали та клопотання підозрюваного з додатками направити до Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, за адресою: 54020, Миколаївська область, Миколаїв, Погранична, будинок 9.
Перевірку провести у найкоротший строк, про результати якої невідкладно повідомити слідчого суддю Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на директора Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення видано сторонам відразу ж після проголошення вступної і резолютивної частини.

Слідчий суддя: ОСОБА_1