Справа № 161/1846/22 Провадження №11-сс/802/56/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),

захисника адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
04.02.2022 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Естонської Республіки та Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.159 КК Російської Федерації.

Клопотання мотивоване тим, що у відповідності до наданого компетентним органом Російської Федерації клопотання громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.159 КК Російської Федерації (шахрайство, тобто розкрадання чужого майна шляхом обману, вчинене у великому розмірі).

У зв`язку із переховуванням ОСОБА_7 від слідства компетентними органами Російської Федерації 10.07.2007 року його оголошено у розшук, а в подальшому 20.09.2021 року, - у в міжнародний розшук.

Постановою Тверського районного суду міста Москва Російської Федерації від 12.10.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 2 місяці з моменту передачі ОСОБА_7 правоохоронним органам Російської Федерації у випадку екстрадиції або депортації на територію Російської Федерації.

Згодом, 29.12.2021 року об 19.00 год. військовослужбовцями прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на міжнародному автомобільному пункті пропуску "Ягодин" в порядку ст.208 КПК України громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 було затримано.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 31.12.2021 року до ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та поміщено його до ДУ «Луцький слідчий ізолятор».

28.01.2022 року Офісом Генерального прокурора відповідно до ст.587 КПК України, проведення екстракційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 компетентним органам Російської Федерації доручено Волинській обласній прокуратурі.

У ході екстракційної перевірки встановлено, що ОСОБА_7 є громадянином Естонської Республіки та Російської Федерації і не має громадянства України, а також не набув, у відповідності до законодавства України, статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту в Україні.

Злочин за яким вказана особа притягається до кримінальної відповідальності, а саме ч.3 ст.159 КК Російської Федерації передбачає покарання на строк більше одного року і за законодавством України відповідає положенням ч.3 ст.190 КК України санкція якої також передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року, і є екстрадиційним та не належить до військового кримінального правопорушення і немає політичного характеру.

Строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинений у 2006 році злочин, в тому числі і з урахуванням інформації про оголошення останнього в розшук та згідно положень Третього додаткового протоколу 2010 року та Четвертого додаткового протоколу від 2012 року до Європейської конвенції про видачу правопорушників, ратифікованих Україною, не закінчився. Зокрема, згідно законодавства Російської Федерації злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить 10 років. Разом з тим, перебіг строку давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності зупинено 15.07.2010 року, оскільки останній ухиляється від слідства.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2022 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 09.02.2022 року про виправлення описки, клопотання керівника Волинської обласної прокуратури задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але не більше 12 місяців.

Постановлено утримувати ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Луцький слідчий ізолятор».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що слідчий суддя не дослідив у повному обсязі обставин щодо стану здоров`я ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), його як особистості та міцності його соціальних зв`язків, які склалися у нашій державі.

Неправильним та безпідставним є висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) є громадянином Російської Федерації, і це підтверджують документи, які запитуюча сторона надала до України.

Водночас, слідчий суддя вказав в ухвалі про те, що строк притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) не закінчився, так як кримінальна справа в Російській Федерації зупинялась розслідуванням на час його розшуку. Однак, судом не взято до уваги українського законодавства - ч.2 ст.49 КК України в сукупності із тим, що він притягується до кримінальної відповідальності за злочин, який вчинений в березні 2006 року.

Не взято судом до уваги і того, що на час розгляду клопотання ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) вже звернувся до міграційної служби та відповідно був особою, яка звернулась до держави України про надання йому додаткового захисту відповідно підпадає під захист України.

Слідчий суддя не звернув уваги на те, що запитуюча сторона не надала жодного належного доказу щодо викликів ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до слідчого. Він пояснив, що йому не було відомо, що відносно нього здійснюється кримінальне переслідування.

Посилаючись на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до кримінальної відповідальності за укаїнським законодавством, його задовільний стан, який потребує постіного лікування та догляду лікаря, міцність його соціальних зв`язків в Україні, наявність сім`ї в Україні та постійного місця проживання в Україні, стану здоров`я його матері, сторона захисту вважає, що до нього не може бути застосовано запобіжного заходу, який зазначений в оскаржуваному судовому рішенні.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення сторони захисту, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) більш м`який запобіжний захід, міркування прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно із п.9 ч.1 ст.541 КПК України екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до ч.1 ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

На підставі ч.ч.10, 11 цієї статті КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

На думку апеляційного суду, проаналізувавши та дослідивши матеріали клопотання прокурора, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що є достатні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу компетентним органам Російської Федерації та його фактичної передачі.

Так, в ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) є громадянином Естонської Республіки та Російської Федерації. Він також не є біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту або ж якій надано тимчасовий захист в Україні.

Строки давності притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до кримінальної відповідальності за вчинений у 2006 році злочин, в тому числі і з урахуванням оголошення останнього в розшук, не минули.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) намагався уникнути кримінальної відповідальності.
Як вбачається із судового рішення в розрізі із апеляційними доводами, то на думку колегії суддів, вони фактично були перевірені судом першої інстанції і їм надана відповідна оцінка.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, були предметом перевірки у місцевому суді та слідчий суддя, враховуючи вимоги ст.585 КПК України, обґрунтовано не взяв їх до уваги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2022 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді