КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/5355/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3150/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
20 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2022 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представника третьої особи ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Заборонено відчуження, розпорядження та користування вищевказаним транспортним засобом до скасування арешту у встановленому законом порядку.
В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник третьої особи ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при розгляді, слідчим суддею, клопотання про арешт майна йому було невідомо, що новим власником майна, на яке прокурор просив накласти арешт є ОСОБА_6 .
Апелянт вказує на те, що 24.03.2021 року у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ) відбулися торги з продажу транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Переможцем торгів став ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом
електронних торгів, актом про проведені електронні торги, актом видачі майна переможцю електронних торгів.
Проте, зареєструвати за собою право власності у встановленому законом порядку ОСОБА_6 не має можливості через арешт, який було накладено ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року у справі №760/5339/21.
Відповідно до пункту 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 року №2831/5, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 9 Порядку у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.
При цьому, законодавство не встановлює вимоги про нотаріальне посвідчення чи державну реєстрацію прав, що виникають з правочинів по відчуженню автомобіля. Крім того, реєстрації підлягають саме транспортні засоби, а не права на них.
01.04.2021 року приватним виконавцем ОСОБА_10 було складено та
надіслано відповідний акт про проведені електронні торги у ВП №б3631381, яким засвідчено право власності ОСОБА_6 на транспортний засіб марки ««TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Таким чином, станом на 28.06.2022 року, тобто день постановлення ухвали, власником арештованого майна вже був ОСОБА_6 .
Однак, всупереч ч. 3 ст. 64-2 КПК Українисуд, так само як і прокурор, не повідомили ОСОБА_6 про накладений на його майно арешт.
Сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, а слідчий суддя через це, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Накладений арешт також суперечить нормі п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, в якій зазначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що зокрема, існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушеннятакого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, прокурором жодним чином не були доведені ризики пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.
На думку апелянта, єдиною метою ініціювання вказаного кримінального провадження є спроба потерпілого ухилитись від виконання цивільно-правової відповідальності з повернення боргу, який був встановлений рішенням суду.
Про це свідчить і той факт, що окрім вказаного кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 разом із своєю дружиною ОСОБА_11 ініціювали цивільний процес, а саме: справа №760/5339/21, за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя.
В рамках даної справи позивач просила поділити між подружжям арештований автомобіль, а також подала заяву про забезпечення позову разом із позовною заявою, яка була задоволена та в результаті чого на автомобіль було накладено арешт ще й у цивільній справі.
При цьому, цей позов був виключно «штучним», так як подружжя не перебуває у процесі розірвання шлюбу, єдине майно, яке було заявлено до поділу - це саме транспортний засіб, який є предметом арешту.
Таким чином, ОСОБА_9 вчиняє будь-які можливі дії з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності. Арешт у вказаному виконавчому провадженні є нічим іншим як ще однією спробою ухилитись від виконання рішення суду.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 14.07.2022 року адвокатом ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , було подано адвокатський запит до Головного сервісного центу МВС України з метою дізнатись про обтяження транспортного засобу - ««TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 . 20.07.2022 року надійшла відповідь на адвокатський запит, згідно якої стало відомо про наявні обтяження, зокрема, арешт накладений ухвалою у справі №369/5355/22. У зв`язку з цим, в той же день, адвокатом на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області було спрямовано заяву про видачу копії ухвали від 28.06.2022 року та 21.07.2022 року на електронну пошту адвоката надійшла скан-копія оскаржуваної ухвали.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги, яку він просив задовольнити у повному обсязі, з наведених в ній підстав, думку прокурора щодо поданої апеляційної скарги, яку він просив залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності третьої особи, дані про направлення ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні. Однак, як зазначає апелянт, що 14.07.2022 року ним, в інтересах ОСОБА_6 , було подано адвокатський запит до Головного сервісного центу МВС України з метою дізнатись про обтяження транспортного засобу - ««TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 . 20.07.2022 року надійшла відповідь на адвокатський запит, згідно якої стало відомо про наявні обтяження, зокрема, арешт накладений ухвалою у справі №369/5355/22. У зв`язку з цим, в той же день, адвокатом на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області було спрямовано заяву про видачу копії ухвали від 28.06.2022 року та 21.07.2022 року на електронну пошту адвоката надійшла скан-копія оскаржуваної ухвали, іншої інформації матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2022 року.
У ході досудового розслідування встановлено, що до районного управління поліції ГУНП в Київській області 26.02.2021 надійшла заява від громадянина ОСОБА_9 про те, що громадянка ОСОБА_12 використала завідомо підроблений документ, а саме договір позики на суму 87 000 доларів США, апеляційна скарга від 19.03.2020, заява від 28.04.2020 про відкликання апеляційної скарги та заява від 16.03.2020 про вчинення злочину від імені заявника.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_9 , який повідомив про те, що 30.08.2006 між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва.
Частину грошових коштів у сумі 87 000 доларів США для придбання вищезазначеного об`єкту незавершеного будівництва надала безоплатно його колишня теща ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані грошові кошти були перераховані на банківський рахунок № НОМЕР_3 відкритий в «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_9 , за заявою ОСОБА_12 від 09.09.2009 року. Також, частину коштів у розмірі 27 000 доларів США для придбання об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки надав ОСОБА_9 . Крім того, для завершення будівництва об`єкту та приведення його в стан придатний для проживання, ОСОБА_9 було витрачено додаткові кошти в сумі 75 000 доларів США. Будь-який договір позики між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не укладався.
14.09.2011 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 (дівоче прізвище ОСОБА_15 ).
05.05.2016 за домовленістю із колишньою дружиною свою Ѕ частину будинку та Ѕ частину земельної ділянки потерпілий ОСОБА_9 подарував доньці ОСОБА_16 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2018 у задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_14 , ОСОБА_9 про стягнення коштів відмовлено. Під час огляду вказаного рішення встановлено, що в позовній заяві позивачка посилалася на те, що в 2009 році остання планувала переїхати на постійне місце проживання до України. Щоб не перевозити велику суму коштів з собою за кордон, її донька ОСОБА_14 вмовила перерахувати кошти на рахунок чоловіка ОСОБА_9 , а в разі необхідності кошти їй будуть повернуті на першу вимогу. Тому, 09.09.2009 року без будь-якого договірного зобов`язання, правової підстави, ОСОБА_12 перерахувала ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 87 000 доларів США. В матеріалах справи відсутні докази неможливості перевезення готівкових коштів через кордон, або неможливість зняття даних коштів самою позивачкою вже в Україні, або залишення їх на рахунку.
Крім того, 26.09.2019 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_12 до ОСОБА_14 , ОСОБА_9 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 суму боргу за договором позики від 17.08.2009 року в розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. У решті позову до ОСОБА_14 відмовлено.
Під час огляду вищевказаного рішення встановлено, що у своїй позовній заяві ОСОБА_12 посилається на договір позики між нею та ОСОБА_9 від 17.08.2009 року, відповідно до якого остання позичила ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США, і якій він мав їй повернути не пізніше кінця 2016 року.
Враховуючи вищевикладене, в позовній заяві ОСОБА_12 маються розбіжності в показаннях останньої. Під час подання позову про стягнення грошових коштів до ОСОБА_9 в 2018 році будь-якої мови про існування договору позики на суму 87 000 доларів США не вказувалося, а в позовній заяві від 2019 року вже йдеться про наявний договір позики.
17.08.2009 між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 нібито був укладений договір позики. Згідно даного договору ОСОБА_12 нібито позичила ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США. Нібито своїм підписом на договорі позичальник засвідчив, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього договору, хоча згідно довідки з «ОТП Банк», грошові кошти в сумі 87000 доларів США перераховані за заявою ОСОБА_12 на рахунок ОСОБА_9 після підписання цього договору, тобто 09.09.2009.
В свою чергу, згідно показань ОСОБА_9 , останній ніяких договорів позики з ОСОБА_12 не укладав та грошові кошти в сумі 87 000 доларів США не позичав, а отримав їх безоплатно. Будь-яких підписів останній не ставив, та взагалі останньому не було відомо про наявність судових рішень за позовом до ОСОБА_12 про стягнення з нього заборгованості в розмірі 87 000 доларів США.
10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_10 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до даної постанови прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 суму боргу за договором позики від 17.08.2009 в розмірі 87 000 доларів США. Також, відповідно до даної постанови накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER» державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .
На веб-сайті setam.net.ua на даний час мається інформація про проведений 24.03.2021 аукціон стосовно автомобіля марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір сірий, номер лоту НОМЕР_4 , початкова ціна 694 000 грн., гарантійний внесок 34 700 грн., (https://setam.net.ua/auction/469377), який належить ОСОБА_9 . За результатами проведених 24.03.2021 о 18:00 годині торгів визначено переможця, який згідно протоколу №531202 проведення електронних торгів має сплатити на рахунок Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України кошти в розмірі 659300 грн. у строк до 07.04.2021.
Таким чином, метою вчинення кримінального правопорушення у виді використання завідомо-підробленого документу договору позики від 17.08.2009, а також саме підроблення цього договору, було отримання позитивного рішення Києво-Святошинського суду на користь ОСОБА_12 щодо стягнення з ОСОБА_9 грошових коштів.
Наслідком вчинення неправомірних дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, стало вилучення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_10 у ОСОБА_9 належного йому транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та проведення 24.03.2021 аукціону на електронній платформі ДП «Сетам» з реалізації цього автомобіля.
На даний час належний ОСОБА_9 на праві приватної власності автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 56, відповідно до протоколу № 531202 проведення електронних торгів.
28.06.2022 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саметранспортного засобу автомобіля марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 . Передати вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_9 під відповідальне зберігання до вирішення всіх обставин кримінального провадження. Заборонити відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що зазначений автомобіль, має очевидні ознаки речового доказу у даній справі, оскільки він отриманий приватним виконавцем та виставлений на торги в ДП «СЕТАМ», внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
З метою збереження вказаного речового доказу, уникнення зміни перереєстрації транспортного засобу у Територіальному сервісному центрі МВС України за іншою особою, поновлення конституційного права особи на приватну власність, виникла необхідність в накладенні арешту на належний ОСОБА_9 автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 56, до вирішення питання по суті справи.
На даний час в рамках кримінального провадження встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення. Також з метою ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Києво-Святошинському районному суді Київської області існує необхідність в отриманні тимчасового доступу до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за імовірно завідомо підробленим договором позики на суму 87 000 доларів США, та в зв`язку з тим, що строк виконання ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу становить один місяць з дня її постановлення, необхідно накласти арешт на вищезазначений автомобіль з метою недопущення його втрати та завдання очевидної матеріальної шкоди ОСОБА_9 внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
28.06.2022 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено частково вказане клопотання прокурора та накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , з забороною відчуження, розпорядження та користування вищевказаним транспортним засобом до скасування арешту у встановленому законом порядку. В іншій частині клопотання відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що необхідно накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження автомобілем марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки даний автомобіль є речовим доказам у вищевказаному кримінальному провадженні та існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з тих підстав, що дане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження №000024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 від 05.05.2021 року.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, третіх осіб, з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Доводи апелянта про те, що 24.03.2021 року у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ) відбулися торги з продажу транспортного засобу «TOYOTA HIGHLANDER», шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Переможцем торгів став ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом електронних торгів, актом про проведені електронні торги, актом видачі майна переможцю електронних торгів, не спростовує висновків слідчого судді.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею перевірено, що вказане майно має безпосереднє відношення до обставин кримінального провадження № 000024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику третьої особи ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2022 року.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4