Справа № 309/1455/21
Провадження № 1-кп/309/117/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальні провадження, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000110 від 14.04.2021 року та № 0000059 від 09.04.2021 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Хустського районного суду від 8 лютого 2022 р. за ч.3 ст. 185 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 08 квітня 2021 року приблизно о 13 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном, умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні Хустської міської дитячо-юнацької школи в м. Хуст по вул. Спортивна, 12 Закарпатської області, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «LEON» сірого кольору, вартість якого становить 8000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_3 13 квітня 2021 року о 14:45 год. знаходячись в м. Хуст, вул. Привокзальна №ЗА, навпроти продуктового магазину «Чародійка», маючи намір на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до велосипеду марки «ВІаскShox Comfort», чорно-срібного кольору, бувшого у використанні, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/107-21/3473-ТВ становить 4162 гривень, який був припаркований навпроти магазину «Чародійка», розвернув його, після чого сів та поїхав у сторону автовокзалe м. Хуст, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду ствердив, що він дійсно 8 квітня 2021 р. проходив біля Хустської міської дитячо-юнацької школи в м. Хуст по вул. Спортивна і побачив хлопців , які грали футбол , а також припарковані три велосипеди. Він підійшов до одного з велосипедів, сів на нього і поїхав . Вказаний велосипед він продав, а гроші використав на власні потреби.

Також 13 квітня 2022 р. він йшов біля вокзалу в м. Хуст і побачив припаркований біля магазину " Чародійка" велосипед , який вирішив викрасти. Сівши на велосипед він вирішив поїхати в смт. Вишково , однак по дорозі його було затримано працівниками поліції.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не з`явилися надіславши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність , претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вони не мають, міру покарання залишають на розсуд суду.

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України оскільки він своїм діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яка вчинена повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин , який передбачений ч.2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, враховуючи особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, характеризуються негативно за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи думку прокурора щодо необхідної міри покарання, , суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі .

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та не дають підстав для звільнення цієї особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу. Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання для, прикладу, зі звільненням від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як таке, що не забезпечить виконання мети регламентованої ст. 50 КК України.

Відповідно до положень п. п. 1 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у вироку в резолютивній частині зазначається, зокрема, покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Питання про призначення покарання за сукупністю злочинів виникає у тих випадках, коли злочинна діяльність особи проявляється у вчиненні одного або декількох діянь, які кваліфікуються за двома або більше кримінально-правовими нормами Особливої частини КК України, до засудження за будь-який з них.

За змістом пунктів 1 та 2 частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю злочинів покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Судом встановлено , що вироком Хустського районного суду від 8 лютого 2022 року, який набрав законної сили 9 березня 2022 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі . На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді 4 років і восьми місяців позбавлення волі.

За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та частково йому приєднати один місяць позбавлення волі згідно вироку Хустського районного суду від 8 лютого 2022 р.

Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити у порядку передбаченому ст. 100 КПК України

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався, оскільки ОСОБА_3 вже відбуває покарання відповідно до вироку Хустського районного суду від 8 лютого 2022 р.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років і дев`яти місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Хустського районного суду від 8 лютого 2022 р. у вигляді одного місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років і десяти місяців позбавлення волі.

У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання відбуте частково за вироком Хустського районного суду від 08.02.2022 р.

Речовий доказ по справі велосипед «ВІаскShox Comfort», який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 14 квітня 2021 р. і який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

Речовий доказ по справі CD із записом камер відеоспостереження , який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 14 квітня 2021 р. і який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі велосипед «LEON», який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 22 квітня 2021 р. і який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру витрати на проведення експертизи у розмірі 653,80 грн. на р/р 7002 в ГУДКС в Закарпатській області МФО 899998, код одержувача 38015610.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1