Справа № 175/3086/21
Провадження № 1-кп/175/126/21
Вирок
Іменем України
12 вересня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , і їх представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000114 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м.Дніпропетровську, громадянки України, з вищою освітою, працюючою старшою медичною сестрою в КП «ДОКЛМ» ДОР, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України -

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 20 березня 2021 року приблизно о 09 годині 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 , зареєстрована, АДРЕСА_2 , здійснювала буксирування за допомогою гнучкого зчеплення, автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , зареєстрований АДРЕСА_3 під керуванням водія ОСОБА_12 , в крайній лівій смузі для руху по а/д Н-31 « Дніпро Петриківка Царичанка Кобеляки Решетилівка» та проходить через с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку з боку с. Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області в напрямку м. Дніпро.
Під час руху, водій ОСОБА_4 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам та не виконавши покладені на неї обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, перед початком руху та виконання маневру розвороту ліворуч поза перехрестям не переконалась у безпеці свого маневру, розпочала рух та виконуючи маневр розвороту ліворуч на а/д Н-31 «Дніпро Петриківка Царичанка Кобеляки Решетилівка», яка проходить через с.Партизанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, де в районі 30 км + 65,8 м., вищезазначеної дороги, не дала дороги автомобілю «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_13 та рухався в зустрічному для неї напрямку руху, у разі чого автомобіль «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 скоїв наїзд на гнучке буксирувальне зчеплення, після чого продовжив некерований рух та скоїв наїзд на дорожнє бар`єрне огородження зліва за напрямком його руху.
Своїми діями водій автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 грубо порушила вимоги п.п. 1.3, 1.5, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої спричинено смерть потерпілого ОСОБА_13 та заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07 годині 45 хвилин, внаслідок тупої травми тіла у вигляді переломів кісток черепу, переломів ребер, ключиці та лопатки праворуч, розривів правої легені, крововиливів у м`які покривні тканини голови та тулубу, під оболонку головного мозку, ран на голові, численних синців на голові та тулубі, садна на грудній клітині, котра, у своєму перебігу, супроводжувалася розвитком гнійного бронхіту, гнійного та гнійно-фібринозного плевриту, і, у послідуючому, ускладнилася поліорганною недостатністю. Наявні тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину визнала повністю стосовна порушення саме нею ПДР і пояснила суду, що вона закінчила 11 класів, зараз працює старшою медсестрою в лікарні ім. Мечнікова у відділенні інтенсивної терапії. Вона розлучена та має на утриманні батьків пенсіонерів, має стаж керування автомобілем з 2010 року. 20 березня 2021 року вона рухалась за кермом свого автомобіля ВАЗ 2108 - 1996 року випуску з с.Партизанське в напрямку с. Балівка разом з нею на пасажирському сидінні був її дядько ОСОБА_14 , на буксировальному тросі довжиною близько метрів 5 вона тягнула автомобіль «Опель Вектра», яким керував ОСОБА_15 . Вона виконуючи маневр розвороту на перехресті пропустила автомобілі і почала рух. Але двигун її автомобіля заглохнув і зупинився, та в цей час відчула удар. Коли вона повернулась, то побачила автомобіль «ВАЗ 2105», який зіткнувся з дорожнім відбійником, а на дорозі лежав ОСОБА_16 . Вона увімкнула аварійний сигнал, вийшла з автомобіля, викликала швидку і поліцію. Загиблий ОСОБА_17 на той час ще був живий, а потерпілий ОСОБА_18 повідомив їй, що він не помітив буксирувальний трос. Додатково повідомила суду, що приблизно секунд 5 минуло з часу як її автомобіль заглох до моменту ДТП. Вона намагалась відшкодувати завдану шкоду дружині загиблого, та 5 тисяч гривен потерпілій переказала по пошті, але потерпіла в подальшому відмовилась отримувати гроші на пошті. Просить суд врахувати , що в даному ДТП винен також ОСОБА_18 , який допустив перевищення швидкості і він визнаний винним за вироком суду. Позовні вимоги потерпілих визнала частково, тому, як має малу заробітну плату у вигляді 10-15 тисяч гривень, але буде відшкодовувати всі збитки, які будуть призначені судом. Просила не позбавляти її волі, та не позбавляти права керування тому, як вона працює у лікарні і її викликають на роботу в будь-який час.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_4 її провина доведена письмовими матеріалами, поясненнями свідків та потерпілих.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він має водійський стаж три роки, за фахом він лікар ветеринар, але працював на будівництві.
20 березня 2021 року близько о 09.30 годині він рухався на автомобілі «ВАЗ-2105» з боку м.Дніпро в напрямку с.Балівка Дніпровського району разом із пасажиром ОСОБА_13 , який був на передньому сидінні поруч з ним та їхали на роботу. Рухався зі швидкістю близько 80 км/год., траса була мокрою, тому як йшов дощ. В крайній лівій смузі для руху дорога була пустою, попереду він побачив автомобіль ВАЗ 2108 червоного кольору, який візуально нібито зупинився, а також бачив автомобіль «Опель», який не рухався пропускав його за огорожею. Коли він став наближатися ближче приблизно на відстані 80-100 метрів, то побачив натянутий буксировальний трос поперек дороги. Він почав різко гальмувати, але машину почало крутити та сталось зіткнення з дорожнім бар`єрним огородження зліва за напрямком його руху. Він від удару втратив свідомість, та коли отямився побачив відчинені двері з боку місця, де знаходився ОСОБА_13 , а потім його самого на землі. Його викинуло хоча він був пристебнутий ременем безпеки. Люди їм стали допомагати. Він отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги. Йому пізніше стало відомо, що автомобілем «ВАЗ-2108», керувала водій ОСОБА_4 , разом з пасажиром її дядьком ОСОБА_19 , та вона здійснювала буксирування автомобіля «Опель». Він отримав пошкодження лівої гомілки. Після ДТП приїхала швидка і забрала його з ОСОБА_20 . З ним під час розслідування проводився слідчий експеримент. У судовому засіданні цивільний позов підтримав, тому як він втратив товариша, отримав фізичний біль і втратив роботу. Не заперечував свою провину у іншому кримінальному провадженні, де він у цій ДТП допустив порушення швидкісного режиму. Щодо міри покарання обвинуваченій поклався на розсуд суду.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною загиблого у ДТП ОСОБА_13 у них є спільний малолітній син ОСОБА_21 2013 року народження. В той день її чоловік поїхав разом з потерпілим ОСОБА_6 на роботу. Її чоловік дружив з потерпілим з дитинства, та вони разом працювали на різних роботах, а її чоловік електриком. Вона не була свідком ДТП, яке сталося 20 березня 2021 року близько 10.00 години. Після ДТП її чоловік приходив до свідомості, але потім в лікарні помер. ОСОБА_4 через пошту переказала їй дві тисячі гривен. Вона перебувала повністю на утриманні чоловіка тому, як попала до реанімації після декрету в неї була астма, та вона не працювала. Після смерті чоловіка в неї є фінансові проблеми, обвинувачена не просила у неї вибачення і не пропонувала допомогу. Просила суд призначити обвинуваченій суворе покарання з позбавленням волі. У судовому засіданні цивільний позов підтримала.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 20 березня 2021 року близько 10 години ранку він рухався за кермом автомобіля «Опель Вектра», який перебував на буксируванні автомобілі ВАЗ червоного кольору під керуванням ОСОБА_4 . Автомобіль був приєднаний за допомогою тросу. Погода була мрячною, дорога після дощу. Вони рухались в с.Балівку в правій смузі, а потім перестроїлись в ліву щоб виконати маневр розвороту. На розвороті вони пропускали автомобілі, а обвинувачена почала рух та виїхала на дорогу і потім двигун її автомобіля заглох, а в цей момент автомобіль ВАЗ 2105 під керуванням ОСОБА_22 , почав гальмувати, та машину понесло на натягнутий буксирувальний трос шириною 6-7 см. Рух автомобіля став некерованим і сталося його зіткнення з металевим відбійником. Він підбіг до автомобіля ОСОБА_22 та побачив, що пасажир ОСОБА_17 , який є його односельцем ще був живий, а обвинувачена відразу викликала швидку. У потерпілого ОСОБА_22 була зламана нога після зіткнення. З його участю проводився слідчий експеримент .
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена є його племінницею. 20 березня 2021 року він разом з обвинуваченою їхали на її автомобілі «ВАЗ 2108» червоного коліру в с. Партизанське. Він був на пасажирському передньому сидінні. Вони на буксирувальному тросі тягнули автомобіль «Опель», де за кермом був ОСОБА_24 , та на повороті обвинувачена виконувала маневр розвороту і автомобіль обвинуваченої заглох і вже після з`явився автомобіль «ВАЗ 2105» ОСОБА_22 , який почав гальмувати та наїхав на трос і його відкинуло у відбійник. Чоловік, який був пасажиром ОСОБА_17 випав з автомобіля, а обвинувачена викликала швидку. Погода була мрячною і видимість обмежена, він не пригадає скільки часу з моменту як в автомобілі обвинуваченої заглох автомобіль простояв без руху до моменту зіткнення, та як був розташування трос.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що він є власником автомобіля «Опель Вектра», який 20 березня 2021 року близько о 10 годині ранку за допомогою буксировального тросу довжиною близько метрів 5, та шириною 5-6 см., тягнули до СТО у зв`язку із несправністю. Тягнула автомобіль обвинувачена ОСОБА_26 на своєму автомобілі «ВАЗ 2108». Автомобілем «Опель» керував ОСОБА_24 , а він був пасажиром. ОСОБА_18 після ДТП повідомив його, що він винен тому, що рухався швидко і не побачив трос. Двигун автомобіля обвинуваченої заглох вже після маневру розвороту на правій полосі і простояв нерухомо секунд 10до зіткнення. Він бачив, як автомобіль «ВАЗ 2105» ОСОБА_22 прямував на них дуже швидко і почав гальмувати за 2,3 секунди до зіткнення. Після зіткнення автомобіль «ВАЗ 2105» понесло і він зіткнувся з відбійником.
Крім пояснень потерпілих та свідків провина обвинуваченої підтверджена письмовими доказами, а саме матеріалами кримінального провадження №0000114:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 березня 2021 року з фото-таблицею до нього і схему до даного протоколу, відповідно до яких в понятих у період з 11 години 00 хвилин проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди на а/д Н-31 30 км Дніпро-Царичанка-Кобиляки-Решетилівка, під час якого було встановлено таке: погодні умови опади у вигляді дощу, температура повітря +1, обстановка на місці ДТП не змінювалась, проїзна частина горизонтальна, покриття- асфальтобетонне, пора доби світла, транспортні засоби ВАЗ 2105, ВАЗ 2108, Опель вектра із пошкодженнями, наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів не встановлено, додатки до протоколу схема, план, заяв і зауваження учасників огляду місця ДТП не надходило. (а.с.к.п. 4-15);
- протоколом огляду відеозапису від 22 березня 2021 року, із якого убачається, що о 10.год 00 хв і до 10 год. 40 хв., у присутності понятих встановлено, на початку запису видно, що запис відео здійснюється з камери реєстратора, який встановлений в салоні автомобіля, який рухається по дорозі (19.03.2019 року час 01:58:43) Запис здійснюється з відео реєстратора, який установлений у салоні автомобіля «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , буксировка якого здійснюється на гнучкої сцепки автомобілем В АЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 в світлу добу часу. Під час буксировки автомобіль ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 наблизився до розриву дорожньої огорожи яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, повернув на ліво -продовжив свій рух. В цей момент у зустрічному напрямку рухався автомобіль у некерованому стані, який наїхав на буксируваний трос. (а.с.к.п.46-47);
- висновком судової експертизи технічного стану транспротного засобу №СЕ-19/104-21/14329-ІТ від 09 червня 2021 року із фото-таблицею, згідно якого робоча гальмівна система автомобіля «OPEL VECTRA» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. Система рульового керування автомобіля «OPEL VECTRA» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. (а.с.к.п.100-105);
- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-21/14323-ІТ від 09 червня 2021 року із фото-таблицею, згідно якого робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 2105» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. Система рульового керування автомобіля «ВАЗ 2105» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. (а.с.к.п.109-114);
- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-21/14331-ІТ від 09 червня 2021 року із фото-таблицею, згідно якого робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 2108» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. Система рульового керування автомобіля «ВАЗ 2108» на момент експертного огляду перебуває у працездатному стані. (а.с.к.п.119-123);
- висновком судово-медичного експерта №1254е від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , із якого убачається, що у нього виявлені тілесні ушкодження: закритої травми лівої нижньої кінцівки: закритих уламкових внутрішньосуглобових багатоуламкових переломів лівої великогомілкової та їлогомілкової кісток зі зміщенням уламків з явищами гемартрозу лівого цінного суглобу. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: травми лівої нижньої кінцівки - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров;я, строком 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.22 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом України від 17.01.1995 року №6 - термін зрощення кісткової тканини 21-ну добу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ №6» ДМР», Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівої нижньої кінцівки, спричинені від не механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини салону транспортного засобу (а.с.к.п. 136-138);
- висновком судово-медичного експерта №623/328-Е від 17 травня 2021 року щодо трупа ОСОБА_13 , із якого убачається, що у нього виявлені тілесні ушкодження: рана (ушита швами) у правій скроневій ділянці голови, синець у правій завушній ділянці голови з переходом на вушну раковину та праву потиличну ділянку, синець на повіках лівого ока, синець у лобній ділянці праворуч, рана (ушита швами) у лівій скронево-потиличній ділянці, крововиливи у лівій лобно-скроневій та правій скронево-лобно-тім`яній ділянках м`яких покривних тканин голови, переломи правої скроневої кістки та очничної поверхні лобної кістки ліворуч, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою часток головного мозку; - синець у правій ключичній ділянці грудної клітини з розповсюдженням на праву надлопаткову ділянку, синець у лівій клубово-поперековій ділянці тулубу з переходом на підлеглу ділянку реберної дуги, синець на задній поверхні тулубу праворуч, садно у грудинній ділянці грудної клітини, ділянки ушивання верхньої частки правої легені, переломи ребер праворуч: 1-4 приблизно по лінії лопатки, 2-4 приблизно між лінією лопатки та задньо-пахвовою лінією, 2-9 по середньо-пахвовій лінії, переломи правих ключиці та лопатки, масивний крововилив у м`яких покривних тканинах тулубу праворуч. Наявні тілесні ушкодження причинені прижиттєво, задовго до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), можливо за умови дорожньо-транспортної події, стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, мають ознаки тілесних (ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як приведші до настання смерті. Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів кісток черепу, переломів ребер, ключиці та лопатки праворуч, правої легені, крововиливів у м`які покривні тканини голови та тулубу, під оболонку головного мозку, ран на голові, численних синців на голові та тулубі, садна на грудній клітині, котра, у своєму перебігу, супроводжувалася розвитком гнійного та гнійно-фібринозного плевриту, і, у послідуючому, ускладнилася поліорганною недостатністю. Наявні тілесні ушкодження (вказані у п. 1) перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 . Судово-токсикологічне дослідження крові трупу для встановлення наявності спиртів не проводилося у зв`язку перебуванням ОСОБА_13 на стаціонарному лікуванні більше однієї доби. (а.с.к.п. 156-159);
- протоколами проведення слідчих експериментів, схемою та фото таблицею до них за участю ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 від 20 травня 2021 року і 17 червня 2021 року, із яких убачається, що за участю останнього у присутності понятих і захисника було відтворено обставини ДТП (а.с.к.п.170-179, 202-206);
- протоколом проведення слідчого експерименту, схемою та фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_12 від 21 травня 2021 року 2021 року, із якого убачається, що за участю останнього у присутності понятих було відтворено обставини ДТП (а.с.к.п.180-186);
- протоколом проведення слідчого експерименту, схемою до нього за участю ОСОБА_4 від 21 травня 2021 року 2021 року, із якого убачається, що за участю останньої у присутності понятих та захисника було відтворено обставини ДТП (а.с.к.п.187-190);
- висновком судово- фототехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/18061-ФП від 09 червня 2021 року із фото-таблицею до нього, із яких убачається, що відповідно до наданого на дослідження відеозапису «MOVI7908.avi», час, що минув з моменту поновлення руху автомобілем «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 до моменту початку провисання тросу для буксирування, становить 5,97 ± 0,07 с. Відповідно до наданого на дослідження відеозапису «MOVI7908.avi», час, що минув з моменту поновлення руху автомобілем «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 до моменту коли в ракурсі зображення камери останній раз видно автомобіль «ВАЗ 2105» номерний знак НОМЕР_3 , становить 7,97 ± 0,07 с. (а.с.к.п. 196-200);
- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/20002-ІТ від 23 червня 2021 року із якого убачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_27 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість запобігти вказаній ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_27 визначалась виконанням нею вимог п.п. 10.1 та 10.4- Правил дорожнього руху і для неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй виконати зазначені вимоги ПДР. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2105» - ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору могли (знаходитися у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 12 4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В умовах місця події, водій автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 не технічної можливості запобігти ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування при русі автомобіля з фактичною швидкістю (80,0 км/год). Однак при цьому, водій автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення за умов руху автомобіля з дозволеною в населених пунктах швидкістю (50,0 км/год). (а.с.к.п.211-216);
Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновків проведених у справі експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, що володіють спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи, експертні висновки не суперечать іншим, зібраним по справі доказам, є науково обґрунтованим.
Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої.
У пунктах 4 і 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснюється, що суб`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України визнають особу, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право. Відповідальність за статтею 286 КК України настає незалежно від місця, де були допущені порушення правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини (на магістралі, шосе, вулиці, залізничному переїзді, полі, території підприємства, у дворі, тощо). Це стосується й випадків, коли зазначені правила було порушено під час виконання з допомогою транспортних засобів різних робіт (дорожніх, сільськогосподарських, будівельних та ін.). Відповідальність за статтею 286 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його загибель.
Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У ході судового розгляду суд дійшов до висновку про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування.
Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст.94 КПК України, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і її дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України, що виразились в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_28 .
Про це свідчать встановлені конкретні обставини, логіка розвитку подій, висновки проведених експертиз.
Крім того на думку суду, обвинувачена, яка має достатній досвід водія про що сама повідомила під час допиту, повинна була суворо дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, віднесеному законом до джерела підвищеної небезпеки.
Суд не посилається у вироку та не оцінює інші матеріали кримінального провадження, досліджені за письмовим клопотанням прокурора, оскільки даних щодо предмету доказування вони не містять. (а.с. 132)
Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 50 КК України).
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до п. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих, а саме ОСОБА_7 , яка при визначені міри покарання просила суд позбавити обвинувачену волі, а ОСОБА_6 поклався на розсуд суду, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої та обставини кримінального провадження, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбаченого законом строку за правилами ст.ст. 75, 76 КК України, як на тому в судових дебатах наполягала сторона обвинувачення і захисник обвинуваченої.
Також судом встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_6 (потерпілого у даному кримінальному провадженні) було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного основного покарання на іспитовий строк 2 (два) роки із покладення на нього обов`язків передбачених на підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , своїми діями грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Суд вважає необхідним не застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин хоча і пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченої пов`язані з нехтуванням Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого потерпілому було спричинено тяжких тілесних ушкоджень та смерть ОСОБА_13 , але обвинувачена заявила, що буде відшкодовувати збитки і автомобіль необхідний їй для того щоб мати змогу працювати.
Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом є щире каяття та визнання вини.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 128, 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.
Потерпілою ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченої моральної не майнової шкоди, а саме 150 000,00 грн., завданої смертю її чоловіка ОСОБА_13 , та стягнення на користь малолітнього ОСОБА_13 , в інтересах якого вона діє 150 000,00 грн., моральної шкоди в наслідок смерті батька.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 у розмірі 100 000, 00 гривень.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та її представник - адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставах викладених в позовній заяві, тому як її загиблий чоловік ОСОБА_13 був для них підтримкою та фінансово їх забезпечував з сином, а його загибель є для них моральною та душевною травмою.
Потерпілий ОСОБА_6 також підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі тому як він отримав тілесні ушкодження в наслідок ДТП, втратив свого друга ОСОБА_13 і ставши інвалідом він не може повернутися на військову службу, та втратив роботу.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на те, що сума відшкодування не є співрозмірною з наслідками ДТП для потерпілих та ДТП сталось зокрема із вини не тільки ОСОБА_4 , а її заробітна плата є незначною і вона має на утриманні батьків похилого віку, які не працюють та є пенсіонерами.
Вирішуючи цивільно-правовий спір суд виходить з наступного:
Статтею 127 КПК України встановлюється, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та (або) моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, яка передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи роз`яснення, викладені в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід задовольнити частково, враховуючи встановлену провину обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, матеріальний стан обвинуваченої, наявність на утриманні батьків.
У судовому засіданні провина обвинуваченої доведена, та саме протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_4 був порушений звичайний уклад життя потерпілих у зв`язку із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 значних тілесних ушкоджень, та смерті друга ОСОБА_13 , після усвідомлення наслідків ДТП у потерпілого виникло, та продовжує залишатися почуття душевного болю, а тому з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 гривень.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 , втратила чоловіка та їх спільний син батька, що також є життєвим фактором заподіяння моральних страждань.
З урахуванням викладеного, суд вважає можливим частково задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченої, стягнувши з ОСОБА_4 на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., завданої смертю її чоловіка ОСОБА_13 , та стягнути на користь малолітнього ОСОБА_13 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , 50 000,00 грн., моральної шкоди в наслідок смерті батька.
Під час досудового розслідування ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід який під час судового розгляду сплинув, а тому питання щодо його дії судом не вирішується.
Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертиз слід покласти на обвинувачену ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання за умови, що на протязі 3 (трьох) років іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 - суд не застосовує.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 завдану моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 100 000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 завдану моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 50 000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , завдану моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 50 000 грн. 00 коп.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-21/14329-ІТ від 09 червня 2021 року, код бюджетної класифікації: 24060300 у розмірі 1 372 гривні 96 копійок.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-21/14323-ІТ від 09 червня 2021 року, код бюджетної класифікації: 24060300 у розмірі 1 372 гривні 96 копійок.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-21/14331-ІТ від 09 червня 2021 року, код бюджетної класифікації: 24060300 у розмірі 1 372 гривні 96 копійок.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судово-фототехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/18061-ФП від 09 червня 2021 року, код бюджетної класифікації: 24060300 у розмірі 1 372 гривні 96 копійок.
Речові докази по кримінальному провадженню №0000114, а саме: буксировальний трос довжиною 5 метрів - після набрання вироком законної сили повернути за належністю, флеш носій «Kingston» об`ємом 8 GB з моментом ДТП залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 29 березня 2021 року на транспортний засіб «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_29 після набрання вироком законної сили повернути за належністю.
Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 29 березня 2021 року на транспортний засіб «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили повернути за належністю.
Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 29 березня 2021 року на транспортний засіб «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_30 після набрання вироком законної сили повернути за належністю.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1