У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі :
головуючого судді судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шостка Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., не судимого, військовозобов`язаного, працевлаштованого неофіційно на посаді експедитора ФОП ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, який утримується в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001302 від 16.05.2021 р.,
із врахуванням дії правового режиму воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001302 від 16.05.2021, який затверджений 30.09.2021 прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , у відношенні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 04.01.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено тримання під вартою на 60 днів до 04.03.2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку із чим суди переведені у роботу в умовах воєнного стану та продовжують забезпечувати доступ до правосуддя.

З метою забезпечення безпеки учасників провадження, керуючись положеннями ст. 336 КПК України, на підставі ухвали суду від 28.02.2022 року суд прийшов до висновку про необхідність проведення судового засідання, призначеного на 01.03.2022 на 15 год. 30 хв., де має вирішуватись питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений.

У судовому засіданні, що відбулось 01.03.2022 р. в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_3 повідомив суду, що у зв`язку із введеним на території України воєнним станом, він не заперечує проти прийняття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

На підставі ухвали суду від 28.02.2022 р. було задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та забезпечено участь захисника у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також, суд довів до відому учасників провадження, що судове засідання відбудеться без участі у складі суду секретаря судового засідання, та суд візьме на себе функцію фіксації судового процесу у вказаному кримінальному провадженні, використовуючи систему Аккорд, та забезпечуючи участь обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему Ізікон.

При цьому суд керується наступним:

Відповідно до ст. 124 КПК України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно зі ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Відмова у здійсненні правосуддя не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово.

Як зазначалось вище, на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.

Тобто, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що суд не може самоусунутись від виконання своїх прямих конституційно передбачених повноважень та функцій із здійснення правосуддя на території України в умовах воєнного стану по причині відсутності в складі суду секретаря судового засідання, основним завданням якого по суті є фіксація ходу судового засідання. Тим більше, коли відсутність секретаря судового засідання є вимушеною і пов`язаною із захистом свого життя та здоров`я від небезпеки, яку несе за собою агресія російської федерації під час війни в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Таким чином, суд самостійно покладає на себе функцію фіксації судового засідання, ведення журналу судового засідання у даному судовому засіданні, з метою забезпечення виконання положень ч. 4 ст. 107 КПК України, і у присутності обвинуваченого, захисника та прокурора, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з даного приводу з боку учасників судового засідання, здійснює розгляд питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого із одночасним виконанням фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів та веденням журналу судового засідання.

Прокурор просила вирішити питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення яких у випадку доведення його винуватості обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Прокурор зазначила, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: усвідомлюючи невідворотність та суворість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинені кримінальні правопорушення, буде переховуватись від суду. Вищевикладене, на переконання прокурора, свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам шляхом обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти продовження тримання під вартою обвинуваченого. Захисник зазначила, що обвинувачений має родину дружину ОСОБА_8 та доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, до затримання мав постійне місце роботи на посаді експедитора ФОП ОСОБА_5 , де зарекомендував себе з гарної сторони та має репутацію надійного та відповідального працівника, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_3 , що на переконання захисника, дає змогу застосувати більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що є військовозобов`язаним та бажає в рядах Збройних Сил України чи в лавах тер оборони захищати Україну від російського загарбника, пояснив, що служив в армії та має необхідний бойовий досвід. Тому, просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою. Зобов`язується сумлінно виконувати покладені на нього судом процесуальні обов`язки та прибувати до суду за першим викликом.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою на 60 днів, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, ч. 3 ст. 331 КПК України, під час вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд зазначає, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки обставин визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
З огляду на наведене, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Крім того, суд дійшов до переконання про те, що продовжують існувати ризики, пов`язані із тим, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховування від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак, із врахуванням стадії судового розгляду та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання у м. Києві, а саме житлову квартиру АДРЕСА_4 , був працевлаштований у ФОП ОСОБА_5 , звідки має позитивну характеристику, що у своїй сукупності свідчить про наявність у обвинуваченого стійних соціальних зв`язків, враховуючи наявність в обвинуваченого військового досвіду та його бажання служити во благо Держави Україна, захищаючи країну у війні з російською федерацією, суд приходить до висновку про можливість запобігти ризикам, викладеним в ухвалі суду, шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із покладенням обов`язків: не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду без поважних причин, про які зазначено в резолютивній частині ухвали суду; прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні, а також від спілкування з іншим обвинуваченим ОСОБА_7 ; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Суд зазначає, що у випадку необхідності залишити житло, обвинувачений має отримати відповідний дозвіл прокурора або суду, крім випадків, коли це стосується призову обвинуваченого на військову службу під час проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, та збереження життя та здоров`я в умовах воєнного стану. У цьому випадку обвинувачений зобов`язаний повідомити суд про своє місце знаходження та проживання, чи про місце проходження військової служби.
Керуючись ст.29, 124 Конституції України, ст. ст. 331, 30, 31, 201,131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 376 КПК України, ст. ст. 6, 15 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», суддя, -

УХВАЛИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 29 квітня 2022 року включно із забороною обвинуваченому залишати місце свого проживання, а саме житлову квартиру АДРЕСА_4 , з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби без поважних причин.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:
-не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду без поважних причин, про які зазначено в резолютивній частині ухвали суду;
-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;
-утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні, а також від спілкування з іншим обвинуваченим ОСОБА_7 ;
-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_2 .
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 29 квітня 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у випадку необхідності залишити житло, він має отримати відповідний дозвіл прокурора або суду, крім випадків, коли це стосується призову обвинуваченого на військову службу під час проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, та збереження життя та здоров`я в умовах воєнного стану.
У цьому випадку обвинувачений зобов`язаний повідомити суд про своє місце знаходження та проживання, чи про місце проходження військової служби.

В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміні на іншій, більш суворий.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1