Справа № 446/322/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2022 року м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Радехівського відділу Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2021 за № 0000951 за обвинуваченням

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, згідно з ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
У провадженні судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2021 за № 0000951 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

20.04.2022 через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на строк 60 днів.

Відповідно до пункту 20-5 розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2022, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

В обґрунтування клопотання прокурор зіслався на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що може бути визнане ним більш небезпечним, ніж переховування та втеча, може незаконно впливати на потерпілу та свідків шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни наданих ними показань, оскільки такі в ході судового розгляду ще не допитані, також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній вже раніше вчиняв корисливий злочин, що свідчить про схильність введення злочинної діяльності, а також не працюючий, тому може забезпечувати власні потреби за рахунок злочинної діяльності. З метою запобігання вказаним ризикам просить продовжити обвинуваченому строк застосування запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо продовження йому строку тримання під вартою, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою заперечив. Клопотав про зміну такого запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважав, що ризики, які наводить прокурор, на даний час відпали. Так, на переконання захисника ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв досудовому розслідуванні, добровільно видав всі необхідні речі, які арештовані, а також відшкодував потерпілій завдану шкоду повністю. Також вказав, що ОСОБА_4 є таким, що вперше вчинив злочин, має стійкі соціальні зв`язки і позитивно характеризується.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступні обставини справи та виходить з наступних мотивів.

Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, відкрито, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із проникненням у житло та погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, озброївшись заздалегідь заготовленим засобом з метою осліплення потерпілого, маючи умисел на незаконне проникнення до житла потерпілого, незаконно проник на територію господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території господарства, доводячи свій злочинний умисел до логічного завершення, зробивши спробу відчинити металевим предметом двері до приміщення літньої кухні вказаного господарства, що йому не вдалося, представившись особою на ім`я ОСОБА_7 , шляхом обману потерпілої ОСОБА_8 , для досягнення своєї мети, схилив останню відчинити вхідні двері у вказане приміщення, після чого застосовуючи заздалегідь заготовлений засіб для осліплення потерпілої, здійснив напад, застосувавши фізичне насильство, що виразилось у розпиленні невідомої речовини в область обличчя потерпілої ОСОБА_8 . Проникнувши в середину почав вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти, однак, після невиконання потерпілою ОСОБА_8 вимоги видати кошти, ОСОБА_4 висловив словесну погрозу, щодо застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, яке остання сприйняла за реальне. Вказаними своїми протиправними діями ОСОБА_4 незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в сумі 9000 гривень та 140 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 26.12.2021 становить 4 312 грн. (по ціні 30,8грн. за одиницю Євро), чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 13 312 грн.

Його дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 31.12.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.02.2022.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду від 28.02.2022 строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 29.04.2022 включно.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 розділу ІІ КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому доведенню підлягають обставини, визначені частиною 3 цієї статті, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини з плином часу продовжуване тримання заявника під вартою потребує більшого обґрунтування, а тому суди повинні наводити додаткові мотиви для обґрунтування необхідності збереження цього запобіжного заходу (справа «Таран проти України» 14 (п. 71), Заява № 31898/06).

Розглянувши питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оцінивши доводи всіх учасників процесу, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу і які передбачені у ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Причому даний ризик існує з огляду на поведінку обвинуваченого після вчиненого. Так, судом з`ясовано, що після вчиненого обвинувачений перемістився з Львівської області до міста Києва, а повернувся лише після того, як усвідомив, що його розшукують. Крім того, обвинувачений не заперечує, що він використовував певні речі для вчинення інкримінованих йому дій (сльозогінний газ, металевий предмет тощо), які він знищив після вчиненого. Така поведінка обвинуваченого, на переконання суду, свідчить про можливість його переховування від суду з огляду на пред`явлене обвинувачення.

Щодо посилання захисника на те, що обвинувачений свою вину визнає та щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв слідству, то суд не вважає таку обставину достатньою для виключення вищезгаданого ризику, оскільки позиція обвинуваченого щодо вчиненого змінювалася в процесі досудового розслідуванні і на стадії судового розгляду він також не погоджується з пред`явленим обвинувачення у повному обсязі.

Також існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни наданих ними показань, оскільки такі в ході судового розгляду ще не допитані. Та обставина, що потерпілій відшкодовано завдані збитки ніяким чином не усуває цього ризику, оскільки завданням кримінального провадження є не лише захист потерпілої особи від кримінальних правопорушень, а й забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Тому, оскільки потерпіла та свідки не допитані ще судом, а дії в яких обвинувачується ОСОБА_4 відносно потерпілої ОСОБА_8 поєднані із погрозою застосування насильства, то ризик незаконного впливу на таких осіб існує і він не зменшився до такої межі, щоб його виключити.

А також існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки останній вже раніше вчиняв корисливий злочин, а також притягувався до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, що свідчить про схильність обвинуваченого до введення злочинної діяльності, а також до фінансових труднощів та вчинення на цій основі правопорушень, так як він не працюючий і як визнав у судовому засіданні страждає ігроманією, що власне і стало підставою вчинення дій, які йому інкриміновано, а тому, суд вважає, що він може забезпечувати власні фінансові потреби за рахунок злочинної діяльності.

Водночас, застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, прохання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт суд відхиляє, оскільки такий запобіжний захист не забезпечить мети його застосування, а з огляду на встановлені ризики і стадію судового розгляду, саме тримання під вартою обвинуваченого є необхідним та доцільним.

Також, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується становить виключно позбавлення волі, враховує вік обвинуваченого, задовільний стан його здоров`я, те, що він є розлучений, має дочку, яка не проживає з ним, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Наявні батьки обвинуваченого не можуть бути визнані судом як такі, що є стійкими соціальними зв`язками, оскільки встановлені обставини вказують, що такі соціальні зв`язки не перешкоджають переміщенню обвинуваченого в інші регіони країни.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, так як за наявності вищенаведених ризиків та особи обвинуваченого, а також з врахуванням стадії кримінального провадження, таке продовження є виправданим та доцільним і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 315 КПК України,

ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 червня 2022 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору, а також направити начальнику Львівського слідчого ізолятора Управління Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала постановлена 22.04.2022.

Суддя ОСОБА_1