Справа № 140/444/17
Провадження № 1-кп/930/10/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2022 року Немирівський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Немирів, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000335 від 13.10.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286 КК України.

26.05.2022 в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 було, повторно, заявлено клопотання про призначення у вказаному кримінальному провадженні комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи, мотивуючи клопотання тим, що під час допиту в якості підозрюваного 13.10.2016 року ОСОБА_4 заявив, що рухався в напрямку Немирова про правому ряду своєї смуги руху. В районі с. Гунька, коли попутний вантажний автомобіль рухався попереду нього по правому ряду, на повороті дороги праворуч почав зміщуватись вліво, на його смугу руху, він, ОСОБА_4 , застосував гальмування. Внаслідок цього на самому повороті дороги праворуч, в загальмованому стані, його автомобіль продовжувало нести юзом прямо. При цьому його автомобіль винесло на смугу зустрічного руху де і відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем ДЕУ.
Аналогічні щодо механізму розвитку події ДТП. дав покази і очевидець ОСОБА_7 ( пасажир автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , що був допитаний якості свідка.
Постановою старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 17 жовтня 2016 року та 8 листопада 2016 року, по даному кримінальному провадженню було призначено, відповідно, транспортно-трасологічну та авто-технічну експертизи.
Також, захисник посилається в клопотанні на те, що у постанові про призначення експертизи в якості вихідних даних, слідчий надав данні з пояснення ОСОБА_4 , від 13.10.2016.
14.12.2016 слідчий ОСОБА_8 , своєю постановою про надання експерту додаткових даних, для проведення експертизи, вказав, що згідно показів свідка ОСОБА_9 , в полі зору попереду руху його мікроавтобусу і відбулося ДТП, попереду автомобіля ОСОБА_9 , на всій протяжності у 400 м інших попутних транспортних засобів не було, що не відповідає дійсності та було спростовано ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні. На запитанн прокурора та суду ОСОБА_9 , категорично заявив, що не тільки не бачив, але й йому не було видно, що знаходиться чи рухається попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_4 .
Крім того, захисник в клопотанні вказує на те, що при призначенні експертизи слідчим ОСОБА_8 в даних про дорожні умови на місці ДТП навмисно умовчав той факт ,що ДТП зіткнення транспортних засобів відбулось на самому повороті дороги. Не встановив радіус цього повороту, чим позбавив експертів скласти достовірний та об`єктивний висновок.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , вказане клопотання підтримали, просили його задовольнити та призначити експертизу..
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , заперечує проти призначення задоволення вказаного клопотання та вважає його безпідставними.
Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши клопотання захисника, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Пунктом 1.2.11 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5, визначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). Аналогічне визначення міститься і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».
Відповідно до частин 2, 3, 7, 10 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в.т.ч. має бути перевірена компетентність експерта. Експертну дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені.
Судом встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування проводився ряд експертиз та наявні відповідні висновки експерта, а саме: висновок експерта від 18.11.2016 № 805а за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні № 0000335 (т.2 а.с.107-118), висновок експерта від 30.12.2016 № 849а за результатами судової експертизи технічного стану транспортних засобів, проведеної в кримінальному провадженні № 0000335 (т.2 а.с. 209-215).
Також під час розгляду справи були допитані експерти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтримали надані ними висновки та надали пояснення суду.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.
Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.
При цьому, суд наголошує на тому, що оцінка доказів, в тому числі висновків експертиз, з точки зору належності і допустимості, здійснюється судом в нарадчій кімнаті в порядку ст. 94 КПК України.

Як встановлено, жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість та неповноту висновків експерта наданих суду, на які посилається сторона захисту, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, матеріали справи не містять. Висновки проведених експертизи є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено.
З огляду на вище викладене, та враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проводились ряд експертиз з означених питань, дослідженні інші докази, а також і те, що процесуальний закон не пов`язує обов`язок призначення експертизи внаслідок різниці позиції експертів чи спеціалістів, а оцінка їх висновків, показань, наданих в судовому засіданні, є, на ряду з іншими, окремими самостійними джерелами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання.
Також суд наголошує, що в силу вимог ч.1ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 332,350 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про призначення комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1