печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
19.05.2022 р. слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 за погодженням із заступником начальника Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 11.03.20122 р. за підозрою колишнього командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України; колишніх міліціонерів ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 384 та ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України; ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 2006 р. Україна почала вести переговори з відповідними структурами Європейського Союзу з наміром стати спочатку асоційованим членом цієї організації, а потім її повноправним учасником. Ці перемовини продовжувались вищим керівництвом держави впродовж кількох років. Відповідно до досягнутих домовленостей Угода про асоціацію України з Європейським Союзом мала бути підписана 28.11.2013 р.-29.11.2013 р. у м. Вільнюсі Литовської Республіки під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу. Однак восени 2013 р. вищим керівництвом держави з метою утримання влади прийнято рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом. На виконання цього рішення 21.11.2013 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 905-р, яким було призупинено процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом. Починаючи з 22.11.2013 р. у м. Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування до них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни чинної на той час влади. З метою залякування учасників акцій протесту службові особи Міністерства внутрішніх справ України та органів прокуратури України у період січня-лютого 2014 р. неодноразово організовували незаконну і силову протидію учасникам протестів. Бажаючи зберегти якнайдовше владні повноваження в інтересах особистого збагачення та усунути перешкоди з боку учасників акцій протесту, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, їх викраденні, незаконному позбавленні волі, застосуванні до них насильства, незаконному затриманні і притягненні значної кількості осіб до кримінальної відповідальності за участь у масових акціях протесту з подальшим обранням відносно таких осіб найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Для безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб з числа правоохоронних органів та цивільних осіб (так званих «тітушок»). Зокрема, у січні 2014 р у м. Києві невстановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим правоохоронцям виявляти і за участю цивільних осіб, так званих «тітушок» затримувати громадян, які нібито можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, із застосуванням до них насильства викрадати, незаконно позбавляти волі і примусово доставляти до районних управлінь ГУ МВС України в м. Києві для подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності нібито за участь у масових заворушеннях, а також застосування стосовно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі дії правоохоронців, на думку організаторів, повинні були залякати інших учасників мирних акцій та спонукати їх відмовитися від участі в них. Так, у січні 2014 р. у м. Києві невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа керівництва правоохоронних органів держави, зокрема МВС України та ГУ МВС України в м. Києві доведено до відома працівників правоохоронних органів явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність виявлення учасників акцій протесту, вчинення відносно них насильницьких дій, викрадення і незаконного їх позбавлення волі, а також процесуального затримання і притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності з подальшим обранням відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дану завідомо незаконну вказівку доведено в тому числі до командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУ МВС України в м. Києві полковника міліції ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 00:00 год. 20.01.2014 р., який, перебуваючи в центральній частині м. Києва, долучився до плану протиправних дій, пов`язаних із незаконним затриманням учасників акцій протесту, їх викраденням і незаконним позбавленням волі, штучним створенням передумов і доказів обвинувачення для подальшого притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних учасників мирних акцій протесту за нібито вчинення цими активістами протиправних дій (зокрема опору працівникам міліції, участі в масових заворушеннях), обрання їм запобіжних заходів у виді тримання під вартою шляхом надання відповідних завідомо незаконних усних вказівок і розпоряджень підлеглим йому міліціонерам, в тому числі заступнику командира роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_14 . За задумом розробленого невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа керівництва МВС України (повне коло яких встановлюється в межах досудового розслідування даного кримінального провадження), групи невстановлених досудовим розслідуванням цивільних осіб, залучених за обіцянку грошової винагороди (так званих «тітушки») у кількості 15-20 осіб повинні були відстежувати в центральній частині м. Києва учасників мирних акцій протесту, яких із застосуванням насильства затримувати, викрадати, незаконно позбавляти волі та передавати працівникам правоохоронних органів, зокрема міліціонерам спецпідрозділу «Беркут». У подальшому злочинним планом передбачалося доставлення затриманих, викрадених і незаконно позбавлених волі громадян міліціонерами спецпідрозділу «Беркут» до райуправлінь міліції м. Києва, де слідчі, на підставі наданих завідомо неправдивих показань та завідомо підроблених рапортів працівників ПМОП «Беркут» про нібито участь активістів у заворушень та вчинення ними протиправних дій, повинні були затримати їх в порядку ст. 208 КПК України, притягнути до кримінальної відповідальності, шляхом оголошення їм підозри, а також ініціювати перед судом застосування до них запобіжних заходів виключно у вигляді тримання під вартою. З цією метою до реалізації цього плану залучено працівників структурних підрозділів міліції та наближених до керівництва держави громадян, які в свою чергу залучали на оплатній основі інших цивільних осіб (так званих «тітушок»), а останні спільно з оперативними працівниками виявляли, відстежували активних учасників акцій протесту та в подальшому вчиняли відносно них кримінальні правопорушення з метою протидії, у тому числі насильницької, таким акціям. Зокрема, невстановленими слідством особами у невстановлений слідством час, але не пізніше 19.01.2014 р., до насильницької протидії масовим акціям протестів був залучений ОСОБА_15 (досудове розслідування за підозрою якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні), наближений до діючого тоді керівництва держави, зокрема, особисто до Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_16 . ОСОБА_15 з метою реалізації плану перешкоджання проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій із застосуванням фізичного насильства шляхом вчинення злочинів, у тому числі тяжких та особливо тяжких, у невстановлений досудовим розслідуванням час вирішив створити злочинну організацію, до якої залучити та використати вже існуючу ієрархічну структуру з числа осіб, які фінансово залежали від нього, що виражалось в офіційному та неофіційному працевлаштуванні таких осіб на заснованих ним підприємствах, виплаті їм заробітної плати, у тому числі неофіційної, та в забезпеченні орендованим житлом на території м. Києва. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_15 у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час залучив до організації вчинення вищезазначених злочинів осіб з числа найближчого оточення, зокрема, ОСОБА_6 , а також інших, у тому числі невстановлених на даний час слідством осіб. Вказані особи попередньо умисно й добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, приблизно в листопаді 2013 р.-січні 2014 р. зорганізувалися у внутрішньо і зовнішньо стійке ієрархічне злочинне об`єднання з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, скоєння яких було необхідною умовою для реалізації злочинного умислу, спрямованого на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, склавши при цьому єдиний план злочинних дій відомий кожному учаснику в частині виконання ним своїх дій, з розподілом функцій кожного учасника організації, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись у своїй злочинній діяльності організатору та керівнику злочинного об`єднання. При цьому ОСОБА_15 як організатором та керівником, визначено керівників оперативних мобільних груп, на яких покладалась безпосередня організація та виконання тяжких та особливо тяжких злочинів у складі та в інтересах злочинної організації і особисто ОСОБА_15 . Водночас організація та координація дій вищезазначених груп, а також інших осіб, залучених до вчинення злочинів, у тому числі тих, що не входили до складу злочинної організації, покладалась на ОСОБА_6 в обсязі поставлених кожному з них ОСОБА_15 завдань. У свою чергу керівництвом МВС України залучено до реалізації вказаного плану командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , який у свою чергу залучив до вчинення протиправних дій своїх підлеглих заступника командира роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_14 , міліціонерів цієї ж роти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Вказані правоохоронці зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаних із застосуванням насильства, затриманням, викраденням і незаконним позбавленням волі учасників мирних акцій протесту, вчинення службових підроблень та надання завідомо неправдивих показань як свідків, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, доведеного до відома всіх учасників організованої групи, а також екіпіровані спеціальними засобами, зброєю, раціями (для узгодження своїх дій), одягнуті у формений одяг без розпізнавальних знаків, з балаклавами на обличчі для унеможливлення їх ідентифікації. До складу організованої групи, діяльність якої у січні 2014 р. була спрямована на вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, скоєння яких було необхідною умовою для реалізації злочинного умислу, спрямованого на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, зокрема незаконне викрадення та позбавлення волі осіб учасників мирних акцій протесту в центральній частині м. Києва, залякування таких осіб, входили, зокрема, наступні учасники: невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа керівництва МВС України та ГУ МВС України в м. Києві, якими отримано та доведено до підлеглих явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність виявлення, вчинення насильницьких дій, затримання, викрадення та незаконного позбавлення волі з подальшим притягненням завідомо невинних учасників мирних акцій протесту до кримінальної відповідальності та обранням відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою; командир ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , який долучився до плану протиправних дій, пов`язаних із незаконним затриманням учасників мирних акцій протесту, їх викрадення і незаконного позбавлення волі, штучного створення передумов і доказів обвинувачення для подальшого притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих учасників мирних акцій протесту за нібито участь у масових заворушеннях, обрання їм запобіжних заходів у виді тримання під вартою, шляхом надання відповідних завідомо незаконних усних вказівок і розпоряджень підлеглим йому міліціонерам; заступник командира роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_14 , який, діючи на виконання отриманої від ОСОБА_8 завідомо незаконної усної вказівки, у координації і співучасті з невстановленими досудовим розслідуванням цивільними особами з числа так званих «тітушок» та із залученням підлеглих йому працівників, утримуючи безпідставно затриманих, викрадених та незаконно позбавлених волі цивільними особами учасників акцій протесту, здійснював їх доставлення до визначеного за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи з числа керівництва ГУ МВС України в м. Києві районного управління міліції м. Києва; міліціонери роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яких ОСОБА_14 залучив до доставлення безпідставно затриманих, викрадених та незаконно позбавлених волі учасників акцій протесту до районного управління міліції і які супроводжували незаконно затриманих осіб до відповідних слідчих, надавали слідчим завідомо неправдиві показання, складали та підписували офіційні документи рапорти про затримання осіб, з внесенням до таких документів завідомо неправдивих відомостей, з метою штучного створення доказів причетності затриманих осіб до нібито участі у масових заворушеннях в центральній частині м. Києва; ОСОБА_6 , роль якого полягала в організації скоєння злочинів, керуванні їх підготовкою і вчиненням; координації дій інших співучасників, в тому числі у складі мобільних оперативних груп під час вчинення злочинів; координації своїх дій з представниками правоохоронних органів, зокрема з командиром ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та заступником командира роти ОСОБА_14 ; невстановлені досудовим розслідуванням цивільні особи («тітушки»), які діяли розрізненими групами у кількості 15-20 осіб з метою виявлення в центральній частині м. Києва, фізичного захоплення (затримання) учасників мирних акцій протесту та подальшої передачі таких незаконно затриманих осіб працівникам правоохоронних органів, в т. ч. міліціонерам спецпідрозділу «Беркут».

Так, 19-20.01.2014 р. в мирних акціях протесту приймав участь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 20.01.2014 близько 05:50 год. прямував з Майдану Незалежності до Арсенальної площі у м. Києві, при цьому участі у масових заворушеннях не приймав, жодних протиправних дій не вчиняв. Проходячи по АДРЕСА_1 , не вчиняючи при цьому жодних протиправних дій, та, не маючи при собі будь-яких речей і предметів, що могли б бути розцінені як засоби чи знаряддя вчинення будь-якого злочину, в тому числі участі у масових заворушеннях, ОСОБА_17 зупинили із застосуванням фізичної сили невстановлені досудовим розслідуванням цивільні особи («тітушки»), у кількості біля 15-20 осіб, чим фактично викрали та позбавили його волі, оскільки його утримували в місці, а саме на ділянці біля будівлі по вул. Банкової, 1/10 у м. Києві поза його волею. Вказану інформацію про незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 однією із невстановлених досудовим розслідуванням цивільних осіб (з числа так званих «тітушок») передано координатору вищого рівня ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_6 , виконуючи відведену йому роль в організованій групі, діючи з метою передачі незаконно затриманого ОСОБА_17 правоохоронцям з числа міліціонерів спецпідрозділу «Беркут», користуючись абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , з`єднався з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , яким у той період користувавсякомандир ПМОП «Беркут» при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , і повідомив про захоплення ОСОБА_17 та його місцезнаходження. Отримавши інформацію ОСОБА_6 про захоплення ОСОБА_17 і його місцезнаходження, ОСОБА_8 надав завідомо незаконну вказівку заступнику командира роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 прибути до місця захоплення ОСОБА_17 , на вул. Банкову у м. Києві із застосуванням насильства помістити його в службовий автомобіль та, утримуючи, в подальшому доставити до визначеного керівництвом ГУ МВС України в м. Києві районного управління. В свою чергу ОСОБА_14 , отримавши завідомо незаконну вказівку особи, яка обіймала керівну посаду відносно нього командира ПМОП «Беркут» ОСОБА_8 , разом з міліціонерами роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 прибув 20.01.2014р. близько 06:00 год. на службовому транспорті мікроавтобусі марки «Фольксваген Транспортер» р.н.з. НОМЕР_3 до перетину вул. Банкової та Інститутської у м. Києві, де із застосуванням щодо ОСОБА_17 фізичного насильства шляхом заламування рук за спину, помістили його до зазначеного службового транспорту, завдаючи при цьому йому біль. Після цього в мікроавтобусі ОСОБА_17 вказана група осіб переміщувала, заламавши йому руки за спину, всупереч його волі по м. Києву тривалістю понад годину, утримуючи таким чином у місці, яке він не мав змоги вільно залишити, тобто фактично викрали ОСОБА_17 і незаконно позбавили його волі.

Крім цього 20.01.2014 р. близько 06:10 год. з акції протесту громадян, що відбувалась на Майдані Незалежності у м. Києві, до місця свого проживання повертались ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які вийшовши зі станції метро «Арсенальна», проходили біля Парку Вічної Слави (м. Київ, вул. Лаврська). Рухаючись у бік Києво-Печерської лаври, близько 06:15 год. ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , проходячи біля готелю «Салют», який знаходиться по вул. І. Мазепи у м. Києві, не вчиняючи при цьому жодних протиправних дій, та, не маючи при собі будь-яких речей і предметів, що могли б бути розцінені як засоби чи знаряддя вчинення будь-якого злочину, в тому числі участі у масових заворушеннях, знаходячись навпроти Меморіалу пам`яті жертв голодоморів в Україні шляхом застосування фізичного насильства зупинені і захоплені групою невстановлених досудовим розслідуванням цивільних осіб у складі 13 осіб, які відвели ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вглиб Парку Вічної Слави (м. Київ, вул. Лаврська), де вони не бажали перебувати, тобто поза їхньою волею. З метою подолання волі потерпілих у ході утримання захоплених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 одна із невстановлених осіб з числа так званих «тітушок» завдала удар коліном в обличчя ОСОБА_20 в область носа, чим спричинила останньому тілесне ушкодження та заподіяла фізичну біль. Інформацію про захоплення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 невстановленою досудовим розслідуванням цивільною особою (з числа «тітушок») передано ОСОБА_6 , який, виконуючи відведену йому роль в організованій групі, діючи з метою передачі захоплених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , правоохоронцям з числа міліціонерів спецпідрозділу «Беркут», о 06:16 год. з`єднався засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_8 та повідомив йому інформацію про захоплення вищевказаних осіб і їх місцезнаходження. В свою чергу ОСОБА_8 засобами мобільного зв`язку о 06:18 год. з`єднався зі своїм підлеглим заступником командира роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 , якому надав усну завідомо незаконну вказівку прибути до місця захоплення невстановленими досудовим розслідуванням цивільними особами (з числа т. зв. «тітушок») ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на вул. Лаврську у м. Києві, фізично їх затримати, помістити до службового автомобіля і разом з раніше затриманим ОСОБА_17 доставити до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

ОСОБА_14 , отримавши завідомо незаконну вказівку особи, яка обіймала керівну посаду відносно нього командира ПМОП «Беркут» ОСОБА_8 , діючи на виконання завідомо незаконної усної вказівки (наказу, розпорядження) останнього на викрадення захоплених осіб, 20.01.2014 р. близько 06:30 год. прибув разом з міліціонерами роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на службовому транспорті мікроавтобусі марки «Фольксваген Транспортер» р.н.з. НОМЕР_3 до вул. Лаврської у м. Києві. При цьому ОСОБА_14 попередньо уточнював місцезнаходження цивільних осіб (так званих «тітушок») та захоплених ними ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 шляхом з`єднання засобами мобільного зв`язку з ОСОБА_6 . На вул. Лаврській у м. Києві навпроти Меморіалу пам`яті жертв голодоморів в Україні, припаркувавши мікроавтобус марки «Фольксваген Транспортер» р.н.з. НОМЕР_3 на узбіччі протилежної сторони вулиці, до ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , група невстановлених досудовим розслідуванням цивільних осіб («тітушок») підвела захоплених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , в свою чергу ОСОБА_14 та невстановлений досудовим розслідуванням міліціонер спецпідрозділу «Беркут», не представляючись і не повідомляючи про те, що вони є представниками влади та співробітниками правоохоронного органу, не маючи на собі знаків розрізнення та будь-яких інших ознак, за якими їх було можливо ідентифікувати їх як правоохоронців, здійснили особистий обшук ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , після чого шляхом застосування фізичної сили через заламування рук за спину помістили затриманих осіб до службового мікроавтобуса «Фольксваген Транспортер» р.н.з. НОМЕР_3 , який вони не мали змоги вільно залишити, тим самим здійснивши викрадення цих осіб та незаконне позбавлення їх волі. Помістивши затриманих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 до вказаного мікроавтобуса, де вже перебував раніше незаконно викрадений та позбавлений волі ОСОБА_17 , до затриманих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 застосовували психологічне насильство шляхом наведення на них зброї та висловлювання погроз, які містили ознаки фізичної розправи вбивства, переміщували їх у службовому автомобілі близько 30 хв. проти їхньої волі. Вказані погрози сприймались затриманими як реальні аж до прибуття приблизно о 06:50 год. до будівлі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що за адресою м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б. Враховуючи наведене, ОСОБА_6 сприяв вчиненню міліціонерами спецпідрозділу «Беркут» ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 протиправних дій стосовно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 шляхом надання порад про місце їхнього захоплення цивільними особами («тітушками») та поточне місцезнаходження.

22.02.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000020 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365 в редакції Закону України від 07.04.2011 р.; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України.

22.02.2022 р. ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365 в редакції Закону Українивід 07.04.2011 р.; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив та вказав про необґрунтованість клопотання, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365 в редакції Закону Українивід 07.04.2011 р.; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд із вказаним відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання даних, а саме: показаннях потерпілого ОСОБА_17 (протоколи допитів від 04.10.2021 р., 12.01.2022 р.), який повідомив про обставини свого перебування в центральній частині м. Києва у ніч з 19 по 20.01.2014 р., захоплення і позбавлення його волі цивільними особами «тітушками» з подальшим переданням правоохоронцям; протоколі слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_17 ; показаннях потерпілого ОСОБА_18 (протоколи допитів від 03.04.2014 р., 11.07.2016 р. та 21.09.2020 р.), який повідомив про обставини його захоплення та позбавлення волі на вул. Лаврській у м. Києві 20.01.2014 р. «тітушками», передачі співробітникам «Беркуту», доставлення до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, затримання і арешту; протоколі слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_18 ; показаннях потерпілого ОСОБА_20 (протоколи допитів від 17.04.2018 р., 01.10.2021 р.), який повідомив про обставини його захоплення та позбавлення волі на вул. Лаврській у м. Києві 20.01.2014 р. «тітушками», передачі співробітникам «Беркуту», доставлення до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, затримання і арешту; протоколі слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_20 ; показаннях потерпілого ОСОБА_19 (протоколи допитів від 17.04.2018 р., 21.09.2020 р.), який повідомив про обставини його захоплення та позбавлення волі на вул. Лаврській у м. Києві 20.01.2014 р. «тітушками», передачі співробітникам «Беркуту», застосування до нього та інших затриманих фізичного та психологічного насильства, доставлення до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, затримання і арешту; протоколі слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_19 ; показаннях свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (протоколи допитів від 13.05.2020 р. та 05.05.2020 р.), якими у січні 2014 р. надавалась правова допомога підозрюваним ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 та збирались докази їхньої непричетності до протиправних дій; протоколах огляду речей і документів: книги обліку відвідувачів Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відеозаписів камер зовнішнього спостереження (зі станції метро «Арсенальна» та з магазину «Київстар», розташованого на вул. Лаврській навпроти Парку Вічної Слави); висновках спеціаліста від 11.02.2022 р. та 22.02.2022 р. про результати аналізу трафіків з`єднань спільного кола спілкування абонентських номерів; протоколі огляду трафіків з`єднань ОСОБА_6 , з яких встановлено його місцезнаходження під час вчинення протиправних дій.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, може перешкоджати встановленню істини по справі шляхом його затягування та неможливістю проведення з ним слідчих та процесуальних дій.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_23 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частина 6 ст. 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Постановою слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_24 від 22.02.2022 р. оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365 в редакції Закону Українивід 07.04.2011 р.; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Клопотання задовольнити.
Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан-Батор Республіки Монголія, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України.
Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1