Справа № 761/5244/22
Провадження №1-кп/761/2283/2022
В И Р О К
іменем України

18 липня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004522, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южне, Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м.Києві, в порядку ст.89 КК України, раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

Історія провадження.
15.02.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004522, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 .

Ухвалою судді від 16.02.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. ст.314-316 КПК України на 01.03.2022 о 12 год. 00 хв.

01.03.2022 згідно довідки секретаря судового засідання ОСОБА_8 справу знято з розгляду у зв`язку із веденням на території України режиму воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно протоколу автоматичного визначення судді від 19.05.2022 на суддю ОСОБА_9 розподілено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 20.05.2022 призначеному обвинуваченому ОСОБА_3 захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м.Києві.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_9 23.05.2022 продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2022 з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн.

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2022 №01-08-41 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_7 у відпустці, що унеможливлює продовження розгляду суддею даної справи без порушення строків, встановлених КПК України, встановлено наявність підстав для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.07.2022 прийнято справу №761/5244/22 до провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.07.2022 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 13.07.2022 у даному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом.
20.11.2021, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 25, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , який у той час розмовляв по мобільному телефону та рухався по даній вулиці в сторону центрального залізничного вокзалу міста Києва. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, пов`язаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке належить ОСОБА_10 та подальше звернення його на свою користь.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна пов`язаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я та звернення його на свою користь, ОСОБА_3 , 20.11.2021 приблизно о 16 годині 35 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 наблизився до ОСОБА_10 та розуміючи, що його дії носять відкритий характер та усвідомлюючи настання відповідних наслідків наніс останньому один удар в область правої руки внаслідок чого у ОСОБА_10 з неї випав мобільний телефон марки «Honor» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 1220 (одна тисяча двісті двадцять) гривень 00 копійок. В подальшому ОСОБА_3 помітивши це підняв із землі вказаний мобільний телефон та разом з ним з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1220 (одна тисяча двісті двадцять) гривень 00 копійок.
А всього, ОСОБА_3 відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 1220 (одна тисяча двісті двадцять) гривень 00 копійок, тим самим заподіявши останньому майнової шкоди на зазначену суму.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Позиції сторін та інших учасників судового провадження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінально каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримала в повному обсязі та просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений вину визнає, насильства відносно потерпілого ОСОБА_3 не вчиняв, щиро кається та просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_10 надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив справу слухати у його відсутність та вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин у справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимоги № 19775/125/56-2021 від 08.12.2021 до адміністративної та в порядку ст. 89 КК України до кримінальної відповідальності не притягувся, відповідно до довідки КНП «Южненська міська лікарня» Южненської міської ради № 124/01-19 від 07.02.2022 на обліку лікаря-нарколога та на обліку лікаря психіатра не знаходиться.
Відповідно до висновку судово-товарозначої експертизи № 40 від 03.02.2022 ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки "Honor 7A 16гб", станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає 1220 (одна тисяча двісті двадцять) гривень 00 копійок.
Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах пред`явленого обвинувачення прокурором.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Положення закону, яким керувався суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Частина друга статті 186 КК України передбачає, що грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, - карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії (Scoppola v. Italy заява № 10249/03) від 17.09.2009, частиною принципу верховенства права (а ст. 7 Конвенції є його важливою частиною) є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним. Пунктом 38, передбачено, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий та надмірний тягар (справа «Ісмаїлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia) від 16.10.2008).

Висновки суду.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст. 186 КК України.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином;

- особу винного, має місце рестрації в м. Южне Одеської області, проживає за вказаною адресою з цивільною дружиною, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на час розгляду кримінального провадження в порядку ст. 89 КК України до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його молодий вік, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілої сторони та обвинувачення;

- обставини, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи.
Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.
У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1