Дата документу 06.04.2022 Справа № 331/6069/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6069/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/575/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 5 листопада 2021 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений за період відбування покарання має 3 стягнення, заохочень не має, до суспільно-корисної праці не залучався, що свідчить про відсутність стабільної позитивної та активної поведінки протягом всього часу відбування покарання, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 відшкодував завдану злочином шкоду, на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду давав щирі свідчення, повністю визнав свою вину, не намагався уникнути відповідальності, розкаявся.

Крім того, суд не врахував позитивну характеристику з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», а також те, що ОСОБА_7 одружений, має сина та постійне місце проживання.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та рішення суду просив залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхня Криниця Василівського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та засуджений із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 7-15).

Таким чином, на час звернення з клопотанням до суду першої інстанції, відбута частина строку призначеного ОСОБА_7 покарання становила більше 2/3 строку, призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 4 березня 2020 року, і під час тримання у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» отримав 3 стягнення, заохочень не мав (а.с. 40).

При апеляційному розгляді встановлено, що під час перебування у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином.

Так, згідно наявної в матеріалах провадження характеристики від 26 листопада 2021 року, засуджений ОСОБА_7 до суспільно-корисної праці не залучається з незалежних від нього причин. За характером загалом спокійний, емоційно врівноважений, адекватний, комунікабельний, постійний в уподобаннях. По відношенню до представників адміністрації грубості не проявляє. Загальноприйнятих норм поведінки дотримується не завжди. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач.

Крім того, згідно довідки інспектора відділу соціально-виховної та психологічної служби від 26 листопада 2021 року, на ОСОБА_7 під час відбування покарання було накладено 3 стягнення у вигляді 1 попередження, 1 догани та 1 поміщення до карцеру на 3 доби (а.с. 41).

Відсутність будь-яких заохочень за більш ніж півтора роки перебування у місцях позбавлення волі з 4 березня 2020 року, а також вказані вище стягнення, останнє з яких було отримано 9 листопада 2021 року, тобто вже після звернення адвоката ОСОБА_8 до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про умовно-дострокове звільнення, свідчать про відсутність стабільно позитивної сумлінної поведінки засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що під сумлінним ставленням до праці засудженого слід розуміти участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів, тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Так, з характеристики вбачається, що ОСОБА_7 за період з 4 березня 2020 року взагалі не працював, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці.

Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Даний висновок суду ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду матеріалах особової справи засудженого.

Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_7 відшкодував завдану злочином шкоду, на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду давав щирі свідчення, повністю визнав свою вину, не намагався уникнути відповідальності та розкаявся, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не є тими підставами, які дають засудженому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

До того ж, вказані обставини та дані, що позитивно характеризують особу ОСОБА_7 , були повністю враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про можливість призначення йому за ч. 4 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення та перевиховання і не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4