Справа №523/5442/22
Провадження №1-кс/523/1399/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2022 м.Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 29.05.2022 року у відношенні:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, інваліда дитинства, маючого на утриманні матір ОСОБА_7 яка є інвалідом 3-ї групи, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
31.05.2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 29.05.2022 у відношенні ОСОБА_4 , в якому зазначено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадженням на території України військового стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача №64/2022 від 24.02.2022 року, скоїв умисний, корисливий злочин із застосуванням насильства до потерпілого, при наступних обставинах.
Так, 28 травня 2022 року близько 17:00 ОСОБА_4 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та після словесного конфлікту, застосував до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме наніс один удар рукою в область обличчя потерпілого, від чого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю. В результаті падіння, із правої кишені штанів потерпілого випав його мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4A» IMEI 1: НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 (яка матеріальної цінності не представляє).
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного власного збагачення, з корисливих мотивів, скориставшись неспроможністю ОСОБА_8 чинити опір, відкрито викрав мобільний телефон марки ««Xiaomi Redmi 4A» IMEI 1: НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 (яка матеріальної цінності не представляє), вартістю 1500 гривень, що належить останньому.
В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними, протиправними діями, спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а також на те, що існують ризики, передбачені п.1, 3 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та вплинути на свідків та потерпілого.
Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному 30.05.2022 року.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність ризиків на які посилається прокурор, та на те, що інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зазначив, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані невірно. Захисник разом з тим подав скаргу на незаконність затримання ОСОБА_4 та просив визнати дії слідчого щодо затримання підозрюваного незаконними.
При цьому підозрюваний пояснив, що дійсно за вказаних у клопотанні обставин заволодів майном потерпілої, у скоєному кається, вину визнає. Заступився за дитину яку шарпав потерпілий, і вже після того як вдарив останнього у обличчя, і у того при падінні випав телефон з кишені, він узяв телефон та покинув місце злочину.
Щодо скарги захисника, прокурор заперечував у її задоволенні, ОСОБА_4 підтримав захисника.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000441 від 29.05.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
29 травня 2022 року о 13 годині 10 хвилин в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.05.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, тобто про вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу) за кваліфікуючими ознаками: застосування насилля яке не є небезпечним для потерпілого, та вчиення грабежу в умовах воєнного стану.
При розгляді вказаного клопотання було встановлено що підозра у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України відносно ОСОБА_4 є обґрунтованою, що на цьому етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який засвідчив, що конфлікт стався з ОСОБА_4 через те, що він у п`яному стані сварив дитину;
- протоколом огляду місця події від 29.05.2022, під час якого вилучено речові докази, які мають доказове значення під час проведення досудового розслідування;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- протоколом затримання особи ОСОБА_4 ;
- постановою про визнання і приєднання до провадження речових доказів, вилучених під час огляду місця події та обшуку;
- іншою сукупністю речових доказів який засвідчив, покази підозрюваного, про те що ОСОБА_8 хватав одного із неповнолітніх за волосся і той поскаржився ОСОБА_11 який заступився за нього та вдарив потерпілого, після чого узяв телефон.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, в судовому засіданні прокурором та слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, який підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, отже покарання і процедура виконання покарання може бути визнана ним більш небезпечними, ніж втеча. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ). Так відповідно до рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» судом зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Крім того після вчинення злочину підозрюваний втік з місця події, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.
Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого за версією слідства він має місце через те що свідкам і потерпілому відомі обставини злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 та які, на теперішній час, допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Однак, під впливом підозрюваного можуть змінити показання в залі судового засідання, оскільки підозрюваний знає місце їх проживання та може незаконно на них впливати. Тобто фактично жодного вагомого аргументу або доказу з приводу наявності вказаного ризику стороною обвинувачення фактично не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені даною статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На переконання суду прокурором не надано доказів та недостатньо обґрунтувано, те, що більш м`який запобіжний заходів, зокрема домашній арешт, не забезпечить уникнення ризику встановленого судом, адже при такому запобіжному заході органи поліції зможуть контролювати дії підозрюваного, хоча би і кожного дня.
З огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, суд вважає, що до підозрюваного потрібно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Розглядаючи можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до підозрюваного, слідчий суддя враховує, що у розпорядженні сторони обвинувачення по даному кримінальному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину та докази обґрунтованої підозри у його скоєнні саме підозрюваним із кваліфікацією цього кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України, а також враховує вік підозрюваного, перебування на утриманні непрацездатної матері, інвалідність підозрюваного, позитивну характеристику, наявність тяжкої хвороби (гепатит), наявність постійного місця проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного.
З приводу доводів захисника і підозрюваного суд частково не бере їх до уваги, з огляду на нижчевикладене.
Так, з приводу недоведеності ризику, то слідчим суддею досліджено докази які засвідчують його наявність. Щодо неправильної кваліфікації, то суд вважає, що злочин вчинений в умовах воєнного стану належить кваліфікувати саме за цією кваліфікуючою ознакою, незалежно від того скористався ним чи ні підозрюваний. Інші доводи захисту прийняті до уваги при постановленні ухвали.
Щодо скарги захисника, то вона не може бути задоволена, з огляду на нижчевикладене.
Так відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання. П. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. Згідно ч.ч. 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду». Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті. Тобто, вимога захисника про визнання затримання (рішення слідчого) незаконним, не може бути задоволена з огляду на відсутність таких повноважень слідчого судді під час розгляду скарги у порядку ст.206 КПК України, та при перевірці законності затримання.
Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити стороні захисту, право звернутися до ДБР України с заявою про вчинення слідчим кримінального правопорушення передбаченого ст.371 КК України «Завідомо незаконні затримання, привід, домашній арешт або тримання під вартою».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193-194, 197, 199,206, 369-372,376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні скарги захисника про незаконність затримання ОСОБА_4 відмовити.
2. Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси та внесене у кримінальному провадженні за №0000441 від 29.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити частково.
2.Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому у період з 20 годин 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, строком до 01.08.2022 року.
3.Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 01.08.2022 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;
- не спілкуватися з потерпілим ОСОБА_8 та свідками у справі.
4.Строк дії ухвали до 01.08.2022 року включно.
5.Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
6.На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.
6.Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, та направити начальнику ВП №3 ОРУП №1 для організації виконання яке покласти на зазначений орган поліції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1