Єдиний унікальний № 946/674/22
Провадження № 1-кп/946/360/22
ВИРОК
Іменем України

12 квітня 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 03 січня 2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Борисівка Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлені наступні фактичні данні. 03 січня 2022 року приблизно о 13 годині 19 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» модель «SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 231 км траси М-15 направлення Одеса-Рені, внаслідок порушення п. 5 ст. 121 КУпАП, був зупинений екіпажем патрульної поліції з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП. ОСОБА_4 під час спілкування з працівником правоохоронного органу, а саме поліцейським роти з обслуговування міста Ізмаїла УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_5 та з`ясування обставин вчиненого адміністративного правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх дій, а також той факт, що він спілкується з працівником правоохоронного органу (поліцейським роти з обслуговування міста Ізмаїла УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_5 ), який знаходився на чергуванні й виконував свої службові обов`язки з контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху, був одягнутий у формений одяг працівника поліції, екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленому на форменому одязі жетоном із зображенням спеціального номеру, почав поводитися агресивно, провокував конфлікт та висловлювався нецензурною лайкою, на законні вимоги припинити не реагував та умисно вдарив кулаком в область обличчя правої скроні останнього, в результаті чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на обличчі, що відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що правопорушення він вчинив за вище описаних обставин через те, що не обдумав наслідки своїх дій, не стримався під час спілкування з поліцейським. У скоєному кається.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Цивільний позов від потерпілого не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілої особи.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння в скоєнні злочину, сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт речових доказів по справі, накладений ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 січня 2022 року. Речові докази: два оптичних диска з відеозаписами зберігати в матеріалах провадження; автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» модель «SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеськім апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1