КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/2071/22 Провадження № 11-кп/824/2938/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалуСолом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали.
Як зазначає захисник, повний текст оскаржуваної ухвали суду ані він ані ОСОБА_7 не отримували, з повним текстом рішення він ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень 23 липня 2022 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження наведеної ухвали пропущений ним з поважних причин.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08 вересня 2022 року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, за які законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, також судом враховано, що у обвинуваченого відсутнє місце проживання та міцні соціальні зв`язки, його майновий стан, зокрема те, що він офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції та вважає її незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм КПК України.
Апелянт вказує на те, що положення ч. 3 ст. 331 КПК України суперечать Конституції України та вважає, що розгляд питання продовження строку тримання особи під вартою за ініціативою суду порушує принцип незалежності і безсторонності суду.
Захисник ОСОБА_6 зазначає, що судом не було перевірено наявність обґрунтованої підозри, оскільки суду не було надано клопотання сторони обвинувачення про продовження строків тримання ОСОБА_7 під вартою та судом не було досліджено жодні докази.
Апелянт вважає, що з наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити навіть події кримінального правопорушення.
Апелянт звертає увагу на те, що судом не надано оцінки належності, допустимості та достовірності доказів, а також обставинам затримання ОСОБА_7 .
Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а судом не розглянуто можливості застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду з поважних причин.
Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ухвала була оприлюднена 19 липня 2022 року, при цьому апеляційна скарга подана 24 липня 2022 року.
З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження ухвали з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду питання про продовження строків тримання під вартою суд встановив наявність у ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також відсутність переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, за які законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, також судом враховано, що у обвинуваченого відсутнє місце проживання та міцні соціальні зв`язки, його майновий стан, зокрема те, що він офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
В той же час, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Щодо доводів захисника про те, що положення ч. 3 ст. 331 КПК України суперечать Конституції України, то колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питання про відповідність законів України Конституції України належить виключно до повноважень Конституційного Суду України.
При цьому жодних рішень щодо невідповідності ч. 3 ст. 331 КПК України Конституції України Конституційним судом винесено не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що, як вважає захисник, свідчить про їх необґрунтованість, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні ризиків кримінальний процесуальний закон не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза будь-яким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали суд обґрунтував існування наведених ризиків.
Щодо доводів захисника про те, що судом не було надано оцінки належності, допустимості та достовірності доказів, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Так, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 строк на оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08 вересня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4