ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/235/22 Справа № 177/1048/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000363 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та заперечення обвинувачених на вказану апеляційну скаргу, -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Нижній Тагіл Свердловської області РФ, громадянку України, з вищою освітою, заміжню, працюючу медичною сестрою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, амбулаторія №2, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
кожного окремо, в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, визнано невинуватими та виправдано за недоведеністю того, що в їх діянні є склад кримінального правопорушення.
Позовну заяву Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, - залишено без розгляду.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року у кримінальному провадженні в розмірі 8 580,00 грн. ухвалено віднести на рахунок держави.
Грошові кошти від реалізації риби лящ 7 шт., окунь 29 шт., плотва 31 шт., плоскирка (густир) 2 шт., карась 15 шт., судак 1 шт., товстолоб 1 шт., які визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні в сумі 164,00 грн., які зберігаються на депозитному рахунку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (квитанція № 000027), - ухвалено звернути в дохід держави, скасувавши заходи забезпечення провадження у виді накладення арешту на вказані речові докази на підставі ухвали слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року.
Речові докази:
- сітку довжиною 80 м, висотою 3,5 м, шах вузла 70 мм, сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 40 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 30 мм, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, ухвалено знищити, скасувавши заходи забезпечення провадження у виді накладення арешту на вказані речові докази на підставі ухвали слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року;
- електронний носій диск СД-Р, який поміщений в паперовий конверт та долучений до матеріалів кримінального провадження, - ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
- 63 мішки з рибацькими сітками, одна з яких розподілена у три мішки, одна рибацька сітка без пакування, човен «Elling», човен «Колібрі» та дві дошки сидіння з човнів, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, - ухвалено повернути ОСОБА_12 , скасувавши заходи забезпечення провадження у виді накладення арешту на вказані речові докази на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року.
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані невинуватими та виправдані у зв`язку з недоведенням в їх діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України за обвинуваченням в тому, що в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 18:00 години 07.05.2017 року, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом.
З цією метою, останній, попередньо домовився із своєю дружиною ОСОБА_9 , про здійснення незаконного вилову риби забороненими знаряддями лову, та заздалегідь підготував належний йому човен марки «Elling» та рибальські сітки, виготовлені з сіткоснасних матеріалів, в кількості 3 штук, а саме: 1) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 3,5 метра, вічко 70х70 міліметрів; 2) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 40х40 міліметрів; 3) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 30х30 міліметрів.
В точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 18:00 год. 07.05.2017 року, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, ОСОБА_8 разом з дружиною ОСОБА_9 , та заздалегідь підготовленими човном і знаряддями лову, прибув на берег Карачунівського водосховища, поблизу с. Дружба Криворізького району, яке розташоване на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
Цього ж дня, близько 19:00 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи з єдиним корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в порушення вимог чинного законодавства України, тобто не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, у період весняно-літньої заборони лову риби, а також в порушення п. 1 Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року, відповідно до якого заборонено промислове, любительське рибальство з плавзасобів під час руху риби на нерест та на період її нересту у водоймах, підконтрольних Управлінню державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, у такі терміни: у Дніпродзержинському і Дніпровському водосховищах, а також інших водосховищах (окрім Каховського водосховища), з 01 квітня по 09 червня 2017 року включно, зайшли у воду на заздалегідь підготовленому човні марки «Elling», і відійшовши від описаної вище ділянки місцевості берега Карачунівського водосховища (річок Бокова і Боковенька), яка відповідно до Додатку № 2 до Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року, є нерестовою ділянкою, встановили належні їм заборонені знаряддя лову, а саме: рибальські сітки виготовлені з сіткоснасних матеріалів в кількості 3 штук, а саме: 1) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 3,5 метра, вічко 70х70 міліметрів; 2) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 40х40 міліметрів; 3) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 30х30 міліметрів, при цьому ОСОБА_8 веслував, тобто керував човном, а його дружина ОСОБА_9 виставляла сіті у воду.
В той час, як ОСОБА_9 ставила, тобто опускала за допомогою фізичної сили рук, у воду останню рибацьку сітку, вони з ОСОБА_8 виявили, що їх помітили сторонні особи, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після цього, ОСОБА_9 спустила сітку у воду та вони разом із ОСОБА_8 випливли на берег. В подальшому очевидці даної події викликали на місце працівників поліції та Управління державного агентства рибного господарства в Дніпропетровській області.
Надалі, співробітники Управління державного агентства рибного господарства в Дніпропетровській області, з ділянки місцевості у воді, вказаної очевидцями вчинення кримінального правопорушення, дістали та доставили на берег раніше встановлені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заборонені знаряддя лову, а саме рибальські сітки в кількості 3 шт., в яких знаходилась риба загальною кількістю 86 одиниць наступних видів: товстолоб в кількості 1 шт. вартістю 255 гривень 00 копійок; плотва (плітка) в кількості 31 шт. загальною вартістю 2 635 гривень 00 копійок; карась в кількості 15 шт. загальною вартістю 255 гривень 00 копійок; лящ в кількості 7 шт. загальною вартістю 1 190 гривень 00 копійок; судак в кількості 1 шт. вартістю 510 гривень 00 копійок; густирь (плоскирка) в кількості 2 шт. загальною вартістю 68 гривень 00 копійок; окунь в кількості 29 шт. загальною вартістю 493 гривні 00 копійок.
В результаті чого, своїми діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в заборонений період нересту відповідно до п. 1 п. 2 Наказу Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року № 10 та в порушення п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затвердженого наказом державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 року за № 269/3562, згідно якого, забороняється вилов водних живих ресурсів, із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснасних або інших матеріалів усіх видів і найменувань, здійснили незаконний вилов риби загальною кількістю 86 одиниць наступних видів: товстолоб в кількості 1 шт. вартістю 255 гривень 00 копійок; плотва (плітка) в кількості 31 шт. загальною вартістю 2 635 гривень 00 копійок; карась в кількості 15 шт. загальною вартістю 255 гривень 00 копійок; лящ в кількості 7 шт. загальною вартістю 1 190 гривень 00 копійок; судак в кількості 1 шт. вартістю 510 гривень 00 копійок; густирь (плоскирка) в кількості 2 шт. загальною вартістю 68 гривень 00 копійок; окунь в кількості 29 шт. загальною вартістю 493 гривні 00 копійок.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, вилученні з природного середовища Карачунівського водосховища, вказаної вище риби, тобто водних живих ресурсів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно висновку комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року, заподіяли водному об`єкту істотну шкоду за ознакою вилову риби в період нересту.
Тим самим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно додатка № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» заподіяли державі в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області майнову шкоду, розмір якої відповідно до висновку комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року, складає 5 406,00 гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення суду покладені висновки про те, що доводи наведені обвинуваченими на свій захист про те, що в їх діях відсутній склад злочину, стороною обвинувачення не спростовані. Саме обвинувачення фактично обґрунтоване на припущеннях. Жодним дослідженим безпосередньо судом доказом не підтверджено, що виявлені під час огляду місця події заборонені знаряддя лову були встановлені обвинуваченими та вони здійснювали за допомогою них незаконне зайняття рибним добувним промислом.
На думку суду, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є працівниками правоохоронного органу, не містять будь-яких посилань на вчинення кримінального проступку обвинуваченими.
Суд визнав, що протокол огляду місця події від 07.05.2017 року не може бути прийнятим як доказ вини обвинувачених, оскільки в ньому зафіксований лише огляд сіток, які були зібрані працівниками рибоохоронного патруля разом з невстановленою слідством особою з водойми в різних місцях з різної глибини, і ці місця не були оглянуті у встановленому законом порядку.
Також суд першої інстанції зазначив, що протоколи пред`явлення особи для впізнання від 19.10.2017 року за участі свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та протоколи проведення слідчих експериментів від 19.10.2017 року за їх же участі також не спростовують позицію сторони захисту, що діями обвинувачених не вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним зайняттям рибним добувним промислом, заподіяло істотну шкоду в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність наслідків інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяння у виді заподіяння істотної шкоди, зазначивши, що у кримінальному провадженні стороною обвинувачення зовсім не доведено доказами те, що виловлена риба нерестилася і внаслідок її виокремлення з навколишнього природного середовища у такому стані утворилися складнощі у подальшому відтворенні пійманих видів риб.
За сукупністю досліджених та встановлених судом обставин, суд констатував, що у діянні обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та з огляду на п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України обвинувачені підлягають виправданню.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить:
1) оскаржуваний вирок скасувати, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність;
2) дослідити докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 07.05.2017 року; протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 19.10.2017 року; протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 19.10.2017 року; відеозапис наданий свідком ОСОБА_13 та долучений рапортом від 29.08.2017 року; висновок комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи;
3) допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
4) ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. У зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити на підставі ст. 49 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Визнати винною ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. У зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити на підставі ст. 49 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності;
5) стягнути процесуальні витрати з обвинувачених на користь держави; долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України; цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Прокурор вважає, що оскаржуваний вирок ґрунтується на показах обвинувачених, які суперечать іншим матеріалам провадження, зокрема показам свідків. На переконання прокурора, суд, приймаючи таке рішення, належним чином не оцінив логічні та послідовні покази свідків, які у своїй сукупності із іншими доказами дають можливість прийти до висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Зазначає, що істотну шкоду підтверджено висновком комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року, згідно якого внаслідок самовільного вилову водних біоресурсів водному об`єкту було заподіяно істотну шкоду за ознакою вилову риби в період нересту. Суд ухвалюючи виправдувальний вирок висновок експертизи недопустимим не визнав, інформацію про незгоду з висновком не вказав, а отже, на думку прокурора, погодився із зробленими у ньому висновками. У зв`язку з чим, прокурор вважає, що твердження суду про відсутність істотної шкоди спричиненої злочином є необґрунтованим.
Прокурор зазначає, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , під час повторного допиту в суді надали покази, які не суперечили одні одним, й показам, які ними надавались під час досудового розслідування та під час проведення слідчого експерименту.
Вважає хибними висновки суду про те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання від 19.10.2017 року за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та протоколи проведення слідчих експериментів за їх участі від 19.10.2017 року не спростовують позицію захисту, що діями обвинувачених не скоєно інкриміноване їм кримінальне правопорушення, оскільки цілі поставлені перед цими слідчими діями були досягнуто, а ці докази є належними та допустимими. Вказані слідчі дії, на думку прокурора, є допустимими та належними, а отже твердження суду про те, що вони не несуть доказового значення є безпідставними.
На думку прокурора, посилання суду на те, що стороною обвинувачення не доведено видової належності риб, взагалі не є безпосереднім об`єктом доказування та жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння, а отже і обов`язкового доказування не потребує.
Також вважає, що посилання суду на те, що стороною обвинувачення не доведено те, що виловлена риба нерестилася і внаслідок її виокремлення з навколишнього природного середовища утворилися складнощі у подальшому відтворенні пійманих риб є невірним, оскільки факт спричинення істотної шкоди повністю підтверджено висновком комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року.
Прокурор звертає увагу, що суд, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, дійшов висновку, що в діях обвинувачених відсутній склад кримінального правопорушення, при цьому належним чином мотиви неврахування доказів отриманих під час досудового розслідування не виклав. На думку прокурора, суд допустив вибірковість в оцінці досліджених доказів, надавши перевагу показам свідків сторони захисту та не надав належну правову оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, внаслідок чого було ухвалено не вмотивований вирок.
На думку апелянта, допущена невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, що у свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.
На вказану апеляційну скаргу обвинувачені подали заперечення, вважаючи виправдувальний вирок законним та обґрунтованим, висновки суду вважають вірними, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Провівши по кримінальному провадженню апеляційний розгляд у відповідності з вимогами ст. ст. 404, 405 КПК України, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинувачених та їх захисника, які вважали, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду є законним, представника цивільного позивача, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, провівши судове слідство у частині дослідження доказів та допитавши свідків за клопотанням обвинувачення у межах апеляційних вимог, дослідивши відповідні письмові матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що вказаних вимог кримінального процесуального закону при ухваленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд першої інстанції не дотримався.
Визнаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши частину з них недопустимими, а власний висновок про непричетність обвинувачених до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.
В суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали частково, а саме в тому, що вони ловили рибу на водосховищі, закинувши лише одну сітку, та пояснили наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 06.05.2017 року, разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , виїхали на відпочинок на два-три дні до Карачунівського водосховища. До них також приїхав син, який був з ними та з берега за допомогою вудки наловив 2-3 кг риби, яку в подальшому він, ОСОБА_8 , засолив у відрі. Після того, як син поїхав, дружина запропонувала поставити сітку, яку вони привезли з дому, щоб ще трохи наловити риби. Він погодився та вони разом з ОСОБА_9 виплили на човні неподалік від берегу. При цьому, він був на веслах, а ОСОБА_9 ставила сітку. Через деякий час дружина помітила, що якісь люди знімають їх на відеокамеру, та викинула сітку за борт човна, після чого вони вийшли на берег. Люди, які їх знімали, назвалися членами ГО «Зелений патруль», викликали працівників рибінспекції та поліцію, серед них був ОСОБА_13 . Через деякий час прибули працівники рибінспекції, які на двох катерах за вказівкою людей, які їх викликали, почали шукати сітки. Вони плавали по водосховищу, витягнувши не берег декілька сіток з глибини, які він не ставив. Скільки було сіток та риби в них він теж не бачив. Пояснив, що дії з боку представників ГО «Зелений патруль», які неодноразово підозрювалися у незаконному рибному промислі, є помстою за його діяльність на посаді головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль». Зазначає, що рибу вони ловили лише однією сіткою, а не трьома. Скільки риби було саме в їх сітці, він не знає, оскільки рибу склали з усіх трьох сіток разом.
Обвинувачена ОСОБА_9 підтвердила свідчення надані обвинуваченим ОСОБА_8 та надала аналогічні пояснення.
За результатами проведеного апеляційного розгляду, повторно дослідивши докази, в межах заявленого прокурором і задоволеного судом клопотання, колегія суддів встановила наступні обставини вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з Наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області (далі - Управління) № 22-о від 16.02.2017 року ОСОБА_8 з 17.02.2017 року було прийнято на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління, як такого, що пройшов за конкурсом, з випробуванням шість місяців, та присвоєно одинадцятий ранг державного службовця.
Відповідно до посадової інструкції головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління, затвердженої начальником Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 17.02.2017 року (далі - Інструкції), до ОСОБА_8 висувалися наступні вимоги, зокрема відповідно до розділу 1 «Загальні положення»: «1.6. Спеціальні вимоги: … професійні знання: Водний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний кодекс України, Закон України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про Червону книгу України», «Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них», «Про аквакультуру», «Правила любительського і спортивного рибальства», інші нормативно-правові акти та методичні матеріали у сфері рибного господарства України …». Відповідно розділу 2 Інструкції «Завдання та обов`язки», на ОСОБА_8 покладалися наступні обов`язки: «2.1. Завдання Головного державного інспектора (за посадою): … - здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів у зоні відповідальності (контролю) Управління; … - здійснення контролю за дотриманням правил рибальства; … - здійснення контролю за дотриманням правил використання об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; … - складає протоколи про адміністративні правопорушення під час виявлення порушень в сфері використання водних біоресурсів в межах своїх повноважень, здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та виносить постанови про накладення адміністративних стягнень;…».
Наказом Управління № 86-о від 05.05.2017 року, за ініціативою державного службовця, ОСОБА_8 було звільнено з посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління, за власним бажанням.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_8 був добре обізнаним у сфері законодавства про охорону водних біоресурсів та правил зайняття рибним добувним промислом, а також знав про нерестові періоди та ділянки у водосховищах, підконтрольних Управлінню. Вилов риби сітками у нерестовий період суворо заборонено, про що було чітко відомо ОСОБА_8 .
У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 18:00 години 07.05.2017 року, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом.
З цією метою, останній, попередньо домовився із своєю дружиною ОСОБА_9 , про здійснення незаконного вилову риби забороненими знаряддями лову, та заздалегідь підготував належний йому човен марки «Elling» та рибальські сітки, виготовлені з сіткоснасних матеріалів, в кількості 3 штук, а саме: 1) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 3,5 метра, вічко 70х70 міліметрів; 2) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 40х40 міліметрів; 3) рибальська сітка довжиною 80 метрів, висотою 1,5 метра, вічко 30х30 міліметрів.
Біля 18:00 год. 07.05.2017 року, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, ОСОБА_8 разом з дружиною ОСОБА_9 , та заздалегідь підготовленими човном і знаряддями лову, прибув на берег Карачунівського водосховища, поблизу с. Дружба Криворізького району, яке розташоване на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
Цього ж дня, близько 19:00 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в порушення вимог чинного законодавства України, тобто не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, у період весняно-літньої заборони лову риби, а також в порушення п. 1 Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року, відповідно до якого заборонено промислове, любительське рибальство з плавзасобів під час руху риби на нерест та на період її нересту у водоймах, підконтрольних Управлінню державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, у такі терміни: у Дніпродзержинському і Дніпровському водосховищах, а також інших водосховищах (окрім Каховського водосховища), з 01 квітня по 09 червня 2017 року включно, вийшли на воду на заздалегідь підготовленому човні марки «Elling», і відійшовши від описаної вище ділянки місцевості берега Карачунівського водосховища (річок Бокова і Боковенька), яка відповідно до Додатку № 2 до Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року, є нерестовою ділянкою, встановили належні їм заборонені знаряддя лову, а саме: рибальські сітки виготовлені з сіткоснасних матеріалів в кількості 3 штук, характеристики яких вказані вище. При цьому ОСОБА_8 веслував, тобто керував човном, а його дружина ОСОБА_9 виставляла сітки у воду.
В той час, як ОСОБА_9 ставила, тобто опускала за допомогою фізичної сили з рук у воду останню рибацьку сітку, вони з ОСОБА_8 виявили, що їх помітили сторонні особи, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після цього, ОСОБА_9 спустила сітку у воду та вони разом із ОСОБА_8 випливли на берег.
Винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення, та безпосередньо дослідженими в апеляційному суді доказами.
Так, свідок ОСОБА_13 в апеляційному суді пояснив, що в травні 2017 року під час нересту, він разом з трьома членами ГО «Зелений патруль» здійснювали рейд прибережної території Карачунівського водосховища біля с. Дружба Криворізького району, під час якого, проїжджаючи понад річкою, побачили, як Скибани ставили сітки. При цьому підійшовши до берега побачили, що ОСОБА_8 веслував, а ОСОБА_9 ставила одну сітку. Коли він до них звернувся ОСОБА_9 почала викидувати сітки у воду. Він викликав працівників поліції та рибоохоронного патруля, та вони залишилися на місці події. По прибуттю співробітників рибоохоронного патруля, один із членів громадської організації разом з інспекторами рибоохоронного патруля попливли знімати сітки. При цьому до берега було доставлено три сітки з різним вічком, в яких була риба різного виду. Зазначає, що бачив 3 сітки, але встигнув засняти лише останню сітку, коли її ставили у воду. На березі також була засолена риба у відрі;
В апеляційному суді свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є членом ГО «Зелений патруль Криворіжжя». На початку травня 2017 року під час нересту, він разом з трьома членами організації, здійснювали рейд прибережної території Карачунівського водосховища біля с. Дружба Криворізького району, під час якого побачили лодку з людьми, які ставили сітки. ОСОБА_13 почав знімати вказаних осіб на відеокамеру, та побачивши це, вони скинули все, що було в лодці в воду та підпливли до берега. Коли вони вийшли на берег, вони почали спілкуватись, а потім викликали працівників рибінспекції, а вже потім приїхала поліція. Зазначив, що він бачив 3 сітки, живу рибу та засолену. Скибани не визнавали, що це їх сітки, але факт було знято на камеру. Вважає, що вони причетні до вилову вказаної риби.
Також винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними письмовими та речовими докази, зокрема даними:
- протоколу огляду місця події від 07.05.2017 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є ділянка місцевості вздовж берегу Карачунівського водосховища поблизу с. Дружба Криворізького району Дніпропетровської області, де виявлено автомобіль Фольксваген д/н НОМЕР_1 , пластикове відро об`ємом приблизно 15 л з очищеною рибою окунь 57 шт., тарань 73 шт., всього 130 шт. Біля берегу виявлений двомісний гумовий човен «Elling» з веслами та рибальські сітки, в кількості 3 штук, а саме: 1) рибальська сітка довжиною 80 м, висотою 3,5 м, вічко 70х70 мм; 2) рибальська сітка довжиною 80 м, висотою 1,5 м, вічко 40х40 мм; 3) рибальська сітка довжиною 80 м, висотою 1,5 м, вічко 30х30 мм, в яких виявлено рибу лящ - 7 шт., окунь 29 шт., плотва - 31 шт., плоскирка (густирь) - 2 шт., карась - 15 шт., судак - 1 шт., товстолоб - 1 шт. Також виявлені 4 порожні поліестрові мішки. Зазначені риболовні сітки із рибою вилучені працівниками рибнагляду із водойми Карачунівського водосховища та надані для огляду;
- протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 19.10.2017 року та фототаблиць до нього, згідно якого свідок за участю понятих чітко показав де ним було виявлено факт браконьєрства;
- протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 19.10.2017 року та фототаблиць до нього, згідно якого свідок за участю понятих показав де ним було виявлено факт браконьєрства.
Будь-яких підстав не довіряти послідовним показам вищевказаних свідків та даним слідчих експериментів, колегія суддів не вбачає, оскільки вони в повній мірі узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях.
Згідно висновку комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року, складених ОСОБА_18 на підставі доповнення (додатку) №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209, арифметично підтверджується розмір збитківв сумі 5406,00 грн. Внаслідок самовільного вилову водних біоресурсів водному об`єкту було заподіяно істотну шкоду за ознакою вилову риби в період нересту забороненими знаряддями - сітками.
З переглянутого колегією суддів відеозапису, долученого до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що зображена ділянка місцевості на водоймі. Видно човен, в якому знаходяться чоловік, який веслує, та жінка, яка викидає на воду сіть.
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо недостатності належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та недоведеності органом досудового розслідування перед судом, поза розумним сумнівом, того, що злочином заподіяно істотну шкоду, та не доведено доказами те, що виловлена риба нерестилася і внаслідок її виокремлення з навколишнього природного середовища у такому стані утворилися складнощі у подальшому відтворенні пійманих видів риб.
Колегія суддів погоджується з апеляційними твердженнями обвинувачення про належність та допустимість доказів, які були ретельно досліджені в апеляційному суді, та виходить з наступного.
Висновок суду, що протокол огляду місця події від 07.05.2017 року не може бути прийнятим як доказ вини обвинувачених, оскільки в ньому зафіксований лише огляд сіток, а також те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання від 19.10.2017 року за участі свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та протоколи проведення слідчих експериментів від 19.10.2017 року за їх же участі не спростовують позицію сторони захисту, що діями обвинувачених не вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає неспроможним.
Так, згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
На думку колегії суддів, наведені та проаналізовані вище докази слід вважати належними, та такими що відповідають вимогам ст. 85 КПК України.
Будь яких доказів, які б містили в собі очевидні ознаки недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення права і свобод людини, визначених в ст. 87 КПК України, колегією суддів у даному кримінальному провадженні не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що за положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частина 1 статті 249 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності виключно за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Суспільною небезпечністю цього кримінального правопорушення визначається завдання шкоди рибним запасам та іншим водним тваринам в Україні шляхом їх хижацького знищення. Об`єктом злочину є науково обґрунтоване, раціональне використання і охорона риби та інших водних тварин та їх відтворення. Предметом злочину є риби різноманітних порід, що знаходяться у стані природної волі. Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, якщо ним заподіяно істотну шкоду.
За положеннями Закону України «Про тваринний світ» одним із видів використання об`єктів тваринного світу є рибальство. Рибальством вважається промислове добування риби. Промисловим рибальством є спосіб спеціального використання об`єктів тваринного світу підприємствами, установами, організаціями і громадянами, яким надається право ведення промислового рибальства та промислу водних безхребетних і морських ссавців на промислових ділянках, до яких також належать внутрішні морські води, які використовуються для промислового добування риби. Під поняттям промислу розуміються випадки вилову риби з використанням промислових засобів (сіток, неводів тощо). Промислом охоплюється як одиничний акт добування, так і дії, що складаються з ряду вольових актів. Незаконність зайняття рибним промислом має місце при здійсненні його без належного дозволу, у заборонений час, у недозволених місцях, а також забороненим способом і знаряддям лову.
За наслідками апеляційного перегляду провадження, колегія суддів приходить до висновку, що у судовому засіданні дослідженими доказами знайшло своє повне підтвердження обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду та їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України доведена у повному обсязі.
На думку колегії суддів, наведеними доказами беззаперечно підтверджується незаконні дії обох обвинувачених, пов`язані з незаконним зайняттям рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, у період нересту риби, на ділянці місцевості берега Карачунівського водосховища (річок Бокова і Боковенька), яка відповідно до Додатку № 2 до Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року, є нерестовою ділянкою, в порушення п. 1 Наказу № 10 Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 15.03.2017 року. Відповідно до даного наказу заборонено промислове, любительське рибальство з плавзасобів під час руху риби на нерест та на період її нересту у водоймах, підконтрольних Управлінню державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, у зазначений вище час.
Крім цього, колегія суддів також зазначає, що правова концепція доведення вини особи «поза розумним сумнівом» сформульована та обґрунтована у рішеннях ЄСПЛ « Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Козинець проти України» від 06.12.2017 року та ін. За цією концепцією сукупність зібраних слідством та безпосередньо досліджених судом доказів з додержанням критеріїв їх належності, допустимості, достатності, виваженості та зваємозв`язку між собою з урахуванням особливостей національного кримінального та кримінально-процесуального закону повинна відповідати загальним принципам права особи на справедливий суд, закріпленим в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам процес та результат доведення вини особи має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Приймаючи до уваги проаналізовані судом під час апеляційного перегляду провадження докази, тези правової концепції доведеності вини особи «поза розумним сумнівом», колегія суддів вважає, що подія кримінального правопорушення викладена в обвинуваченні знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у діях обох обвинувачених об`єктивно міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а тому дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід кваліфікувати за вказаною статтею, визнавши винними у скоєному.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправдувальний вирок підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону з постановленням обвинувального вироку в порядку передбаченому ст. 420 КПК України.
Призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, данні які характеризують особи обох обвинувачених, а саме що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, офіційно не працевлаштований. Обвинувачена ОСОБА_9 раніше не судима, заміжня, працює медичною сестрою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, амбулаторія №2.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді виді обмеження волі на строк 2 роки. Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинуваченій ОСОБА_9 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Таке покарання також відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, відноситься до кримінальних проступків, вчинене 07.05.2017 року, тобто строк давності притягнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності на час розгляду провадження в апеляційній інстанції сплинув.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинувачені ухилялися від слідства або суду, або вчинили нові злочини середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.
Таким чином, оскільки колегія суддів за результатами апеляційного перегляду прийшла до переконання про законність та обґрунтованість висунутого обвинувачення та необхідність постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а на час постановлення вироку апеляційного суду минули строки давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, то згідно ч. 5 ст. 74 КК України обидва обвинувачені підлягають звільненню від призначеного покарання за ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В даному кримінальному провадженні Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України було заявлено цивільний позов на суму 5 406 гривень за шкоду, завдану рибному господарству держави, який належить до задоволення, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України. Внаслідок дій обвинувачених, пов`язаних із незаконним зайняттям рибним добувним промислом заподіяна шкода, яка згідно висновку експертів за результатами проведення судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року, становить 5 406 гривень.
З огляду на наведене, слід стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 5 406 гривень.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року в розмірі 8 580,00 гривень слід стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави, по 4 290,00 гривень, з кожного.
Долю речових доказів колегія суддів вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та ст. ст. 96-1, 96-2, КК України.
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, у тому числі, ч. 1 ст. 249 КК України.
Таким чином спеціальна конфіскація застосовується при вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Частиною першою статті 96-2 КК України визначені випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:
1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
У зв`язку із зазначеним, на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію - конфіскувати в дохід держави предмет, знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення: сітку довжиною 80 м, висотою 3,5 м, шах вузла 70 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 40 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 30 мм; човен «Elling» та дошку сидіння з човна, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Окрім того, як зазначив Верховний Суд у постановах у справах №748/1457/19, №712/4081/20 при вирішенні питання про спеціальну конфіскацію слід встановити чи не становитиме таке втручання непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, оскільки спеціальна конфіскація не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження, тому при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
За наслідками розгляду кримінального провадження колегія суддів вважає необхідним, на підставі ст. 100 КПК України, грошові кошти від реалізації риби: лящ 7 шт., окунь 29 шт., плотва 31 шт., плоскирка (густир) 2 шт., карась 15 шт., судак 1 шт., товстолоб 1 шт., які визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, в сумі 164,00 гривень, які зберігаються на депозитному рахунку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (квитанція № 000027), - звернути в дохід держави, скасувавши заходи забезпечення провадження у виді накладення арешту на вказані речові докази на підставі ухвали слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року, на сітку довжиною 80 м, висотою 3,5 м, шах вузла 70 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 40 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 30 мм, та арешт, накладений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року, на 63 мішки з рибацькими сітками, одна з яких розподілена у три мішки, одна рибацька сітка без пакування, човен «Колібрі» та дошку сидіння з човна.
Речові докази, а саме 63 мішки з рибацькими сітками, одна з яких розподілена у три мішки, одна рибацька сітка без пакування, човен «Колібрі» та дошку сидіння з човна, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, - слід знищити; електронний носій диск СD-R, який поміщений в паперовий конверт та долучений до матеріалів кримінального провадження, - слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у розмірі 5 406 гривень, - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 5 406 гривень.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні комплексної комісійної судової економічної та інженерно-екологічної експертизи № 8749/8750 від 14.05.2018 року в розмірі 8 580,00 гривень стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави, по 4 290,00 гривень, з кожного.
Грошові кошти від реалізації риби: лящ 7 шт., окунь 29 шт., плотва 31 шт., плоскирка (густир) 2 шт., карась 15 шт., судак 1 шт., товстолоб 1 шт., які визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, в сумі 164,00 гривень, які зберігаються на депозитному рахунку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (квитанція № 000027), - звернути в дохід держави, скасувавши заходи забезпечення провадження у виді накладення арешту на вказані речові докази на підставі ухвали слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2017 року, на сітку довжиною 80 м, висотою 3,5 м, шах вузла 70 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 40 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 30 мм.
Скасувати арешт, накладений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року, на 63 мішки з рибацькими сітками, одна з яких розподілена у три мішки, одна рибацька сітка без пакування, човен «Колібрі» та дошку сидіння з човна.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію - конфіскувати в дохід держави предмет, знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення: сітку довжиною 80 м, висотою 3,5 м, шах вузла 70 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 40 мм; сітку довжиною 80 м, висотою 1,5 м, шах вузла 30 мм; човен «Elling» та дошку сидіння з човна, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Речові докази:
- 63 мішки з рибацькими сітками, одна з яких розподілена у три мішки, одна рибацька сітка без пакування, човен «Колібрі» та дошку сидіння з човна, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити;
- електронний носій диск СD-R, який поміщений в паперовий конверт та долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4