Справа № 351/451/20
Провадження № 11-кп/4808/5/22
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000016 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 16 січня 2020 року близько 20:15 год. до обвинуваченого ОСОБА_8 зателефонував його син ОСОБА_11 , який проживає по АДРЕСА_2 та попросив якнайшвидше приїхати до нього додому, оскільки йому спричинили тілесні ушкодження особи ромської національної меншини.

З метою з`ясування обставин вказаного конфлікту, обвинувачений разом зі своїм братом ОСОБА_12 на власному автомобілі поїхав до господарства свого сина .

У той час, у господарстві ОСОБА_11 , знаходився ОСОБА_13 та інші особи ромської національної меншини. У ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виникла словесна суперечка. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 вийшли на подвір`я, де перед входом в господарство конфлікт продовжився. У цей час до них підійшла ОСОБА_10 , яка намагалась припинити суперечку, однак, обвинувачений на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, маючи на меті спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання негативних наслідків щодо здоров`я останньої наніс один удар рукою потерпілій у ліве передпліччя та штовхнув її на землю і в подальшому наніс декілька ударів ногою по спині та лівому плечі ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20.01.2020р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та прокурор Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року, кримінальне провадження закрити за відсутності події кримінального правопорушення.

Зокрема, обвинувачений вважає, що належних, допустимих та достатніх доказів його вини у даному кримінальному провадженні немає, а має місце припущення суду першої інстанції. Висновок суду про доведеність винуватості у вчиненні кримінального проступку, за який його засуджено, не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, на спростування наведених судом обставин, обвинувачений вказує, що 16.01.2020 року близько 20 год. 15 хв. йому подзвонив його син ОСОБА_11 та повідомив про те, що на нього за місцем проживання у АДРЕСА_2 безпричинно напала група осіб (10-15 чоловік) ромської національної меншини, чоловічої статі, які його побили, порозбивали вікна, двері у його приватному житловому будинку. В цей період часу він повертався на своєму автомобілі із села Перерів, Коломийського району і вирішив поставити до відома сільського голову Борщівської сільської ради ОСОБА_12 , який погодився поїхати на місце події. Прибувши до господарства сина, спільними зусиллями разом з головою сільської ради з допомогою поліцейських, вдалося витіснити п`яних хуліганів ромів з двору на вулицю. Зокрема, із групи п`яних ромів на нього напали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які наносили удари кулаками і ногами в різні ділянки тіла, в результаті чого йому переломили зуб та поламали окуляри і він не міг уже належним чином бачити та надавати опір групі правопорушників, чоловічої статі. Щодо свідчень потерпілої ОСОБА_10 , то стверджує, що він не міг нанести жодних ударів останній, оскільки він її не бачив під час побиття, і ОСОБА_10 його не била.

Зазначені ним обставини повністю підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - працівників Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, ОСОБА_12 голови сільської ради, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , та спростовують його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

Разом з тим, суд першої інстанції послався як на докази його вини на показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків: чоловіка потерпілої - ОСОБА_13 , мати потерпілої ОСОБА_19 , які є зацікавленими особами та критично оцінив його показання та показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 .

Звертає увагу на те, що за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме про нанесення йому тілесних ушкоджень групою людей ромської національної меншини, Снятинським ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження №0000053 від 04.03.2020 року, яке розслідується все другий рік. Проте, заява його сина ОСОБА_11 про скоєний злочин, залишилась без реагування.

Прокурор Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 просить скасувати вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Прокурор вважає призначене ОСОБА_8 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зокрема, на думку прокурора, суд не в повній мірі врахував ступніь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого та думку потерпілої, яка просила суворої міри покарання для обвинуваченого. Так, ОСОБА_8 вчинив даний кримінальний проступок щодо особи жіночої статі, під час досудового розслідування та судового розгляду не визнавав вину в інкримінованому кримінальному проступку, будь-які пом`якшуючі обставини відсутні, а перебування на утримання двох неповнолітніх дітей не дає підстави для призначення покарання у виді штрафу. Також прокурор просить врахувати те, що обвинувачений хоч і раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000013, за ч.1 ст. 125 КК України, яке було скеровано до суду з обвинувальним актом та по якому ухвалою суду кримінальне провадження закрито, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора;

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд зауважує, що за наявності суперечливих доказів, суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення, висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, під час розгляду кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що 16 січня 2020 року близько 19:00 год. до нього зателефонував син ОСОБА_20 та сказав, що його побили. Він зателефонував до сільської ради та поїхав до господарства сина. Зайшовши на подвір`я, побачив там ОСОБА_20 з тілесними ушкодженнями та посторонніх людей, які вели себе агресивно. Голова сільської ради наказав їм вийти з подвір`я, після чого вони залишили територію. Коли він пішов до свого автомобіля, який знаходився за межами подвір`я, то до нього підбігли ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та почали наносити удари, оскільки переплутали його з головою сільської Ради. В результаті нанесення йому ударів кулаками і ногами, вибили йому зуб та зламали окуляри і він не міг уже належним чином бачити та надавати опір. Стверджує, що ОСОБА_10 на місці бійки не було, він її не бачив і ніяких тілесних ушкоджень останній не наносив.

Разом з тим, суд першої інстанції, визнаючи обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та формулюючи у мотивувальній частині вироку обвинувачення, визнаного доведеним не надав належної оцінки доводам обвинуваченого стосовно нападу, який був на нього здійснений особами ромської національної меншини, оскільки вищевказані обставини мають істотне значення для вирішення питання щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення та правової кваліфікації його дій.

Так, судом першої інстанції не були жодним чином спростовані доводи ОСОБА_8 про те, що спочатку ОСОБА_21 та ОСОБА_22 напали на нього та заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він був змушений захищатись він їх неправомірних дій та перебував у стані необхідної оборони.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту доводів обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що за його заявою про нанесення йому 16.01.2020 року в АДРЕСА_2 , тілесних ушкоджень групою людей ромської національної меншини, Снятинським відділом поліції внесено відомості до ЄРДР за №0000053 від 04.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Крім того, до апеляційної скарги обвинувачений додав копію висновку експерта №33 у кримінальному провадженні №0000053 від 04.03.2020, відповідно до якого у гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому 23 зуба, гематоми слизової нижньої губи, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо при ударі кулаками рук, можуть відповідати терміну вказаному обстеженим, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що результати розслідування вищевказаного кримінального провадження мають істотне значення щодо правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 , оскільки пов`язані із встановленням подій, які безпосередньо передували обставинам, які встановлені вироком суду.

Суд першої інстанції повинен був встановити чи дійсно ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , чи перебував він в цей час у стані необхідної оборони та чи відповідали його дії вимогам закону.

Крім того, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_10 намагалась припинити суперечку, яка виникла між обвинуваченим та ОСОБА_13 .

При цьому, органом досудового розслідування не конкретизовано, а судом не встановлено яким чином потерпіла ОСОБА_10 намагалась припинити суперечку та які дії по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 були нею застосовані та чому викликали в обвинуваченого особисті неприязні відносини.

Так, відповідно до ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, а згідно з ч. 1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а перевищенням меж необхідної оборони відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду та постановленні вироку суд припустився неповноти та однобічності дослідження доказів, а приймаючи рішення, проігнорував доводи обвинуваченого, тобто прийняв рішення без дотримання загальної засади кримінального процесуального законодавства змагальності сторін.

Зокрема, суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки та не навів належні мотиви стосовно того, чому він надав перевагу показанням потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_19 і не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів обґрунтовані доводи, які переконують у правильності висновків суду щодо доведеності обвинувачення та наявності складу правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Порушення, які перешкоджають суду всебічно і повно з`ясувати обставини кримінального провадження та постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК України, визнаються істотними і тягнуть за собою його скасування.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення, є істотними та перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, є підставою призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст.ст. 370, 374 КПК України.

Виходячи з вимог ст.ст. 407, 409, 415 КПК України, при скасуванні судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити частково, скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5