Справа № 761/3905/22
Провадження № 1-кс/761/2517/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 140 98 від 17.12.2014,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_3 з клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна.
У своєму клопотанні заявник зазначає, що ГСУ СБУ України здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 120 141 001 000 140 98.
29.11.2017 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва та накладено арешт на майно, а саме: павільйон міні-хлібопекарні «Дока-хліб» та «Дока-піцца» розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому рішенням Котовського міськрайонного суду від 16.10.2019 року в справі 505/3901/18 поновлено право власності ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на павільйон міні-хлібопекарні «Дока-хліб» та «Дока-піцца» розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважаючи, що арешт накладено безпідставно та такий захід забезпечення кримінального провадження застосовано не виправдано, у зв`язку з чим просила скасувати арешт накладений 29.11.2017 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва та накладено арешт на майно, а саме: павільйон міні-хлібопекарні «Дока-хліб» та «Дока-піцца» розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання заявник не з`явилася, просила здійснювати розгляд клопотання про скасування арешту майна без її участі, при цьому зазначила, що доводи клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

дослідивши матеріали клопотання та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління ГСУ СБУ ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 140 98 від 17.12.2014 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205, ст..356, ч.1 ст. 357, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366 КК України та накладено арешт на майно а саме: павільйон міні-хлібопекарні «Дока-хліб» та «Дока-піцца» розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник зазначає, що вона має процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, а також рішенням Котовського міськрайонного суду від 16.10.2019 року в справі 505/3901/18 поновлено її право власності на павільйон міні-хлібопекарні «Дока-хліб» та «Дока-піцца» розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів, що слугували підставою для арешту майна, постановою старшого спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 140 98, а арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому, ініціатором клопотання не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та слідчим суддею не встановлено.
Таким чином, в судовому засіданні щодо розгляду клопотання про скасування арешту майна не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а так само не надано жодних доказів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати висновки слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 необґрунтованими у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на спірне майно, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 140 98 від 17.12.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя