Справа № 489/2445/22
Провадження № 1-кс/489/803/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

02 вересня 2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000044 від 28.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт майна,

встановив:

СД ВП № 4 МРУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування вказаному кримінальному провадженні, за фактом здійснення 28.08.2022 близько 04.00 годин невідомими особами незаконного вилову риби з річки «Інгул» біля с. Мішкове-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області.

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт вилучених 28.08.2022 в ході огляду місця події гумового човна, рибацьких сіток, риби, транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та насоса з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, в клопотанні не зазначені повні ідентифікуючі відомості про все вилучене майно, а саме: не вказані розміри (довжина, діаметр вічка) а також матеріал, з якого виготовлені рибацькі сітки; взагалі не зазначено будь-які відомості (розміри, колір, найменування) щодо насосу; не вказаний номер кузова (рами) та рік випуску вилученого транспортного засобу відповідного до даних реєстраційного документа. При цьому потребує також уточнення колір вказаного автомобіля, оскільки в протоколі огляду місця події вказано, що колір автомобіля «ВАЗ 2102» білий, натомість з протоколів допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що на місці події знаходився автомобіль «ВАЗ 2102» бежевого кольору.

Також у клопотанні не вказані відомості про власників вилученого в ході огляду місця події майна (сіток, автомобіля, насоса) та їхні контактні дані (місце проживання, контактний номер телефону) для їхнього своєчасного повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог до ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін з врахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасників іншим чином.

Крім того, до клопотання не додано відповідні реєстраційні документи або їхні копії, які б містили відомості про вилучений транспортний засіб із зазначенням його марки, моделі, кольору, номерного знаку, номера кузова (шасі, рами), також підтверджували б право власності/володіння ним відповідною особою.

Також з клопотання вбачається, що накладення арешту на вказане у ньому майно необхідне метою його збереження в якості речових доказів. Проте, клопотання не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності та доцільності накладення арешту на вилучену рибу, яка, по-перше, належить до майна, яке швидко псується, що, у свою чергу, вказує на неможливість його тривалого збереження. По-друге, вказана риба, виходячи із змісту клопотання та протоколу допиту свідка ОСОБА_6 , передана останньому для зберігання.

При цьому, відповідно до положень ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан. Тобто, виходячи із змісту положень вказаної норми КПК, накладення арешту на майно, що швидко псується, не забезпечить його зберігання в первинному виді, що є необхідним завданням накладення арешту на майно відповідно до положень ст. 170 КПК України в частині збереження речових доказів.

Також в клопотанні не вказано, який саме визначений ч. 1 ст. 170 КПК України спосіб арешту (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) просить накласти прокурор на вилучене майно.

Також всупереч вимогам ст. 37 КПК України в матеріалах клопотання відсутній відповідний процесуальний документ про визначення керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування кримінального провадження відповідного прокурора, який здійснює повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні, який би підтверджував, що процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні є саме той прокурор, який звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000044 від 28.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1