Справа №133/965/17
Провадження №1-в/127/414/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Вінницької ВК №86 ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання мотивує тим, що за час відбування покарання він не допустив ні одного порушення, має вісім заохочень, основну часнику покарання від відбув, та на його думку довів своє виправлення і заслуговує на зміну режиму відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання доставлений не був, однак надав суду заяву в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі, також зазначив що підтримує клопотання в повному обсязі.
Представник Вінницької ВК № 86 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, мотивуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, починаючи з січня 2022 року не працевлаштований за власним бажання, а тому на думку представника установи засуджений не довів своє виправлення, а його клопотання не підлягає задоволення.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки з матеріалів дослідженої особової справи не вбачається, що засуджений довів своє виправлення, останній раз до нього було застосоване заохочення у 2021 році, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши думку представника виправної колонії та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особову справу на засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з правилами, визначеними в п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 КК України частину призначеного судом покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2018 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набув законної сили, згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області 17.07.2018.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При вирішенні питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, судом враховано положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності, в тому числі дані про його попередні судимості.
Відповідно до характеристики ОСОБА_5 за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується посередньо, залучався до робіт у виробничій майстерні в дільниці СТО різноробочим, дисциплінарних стягнень немає, адміністрацією установи заохочувався вісім разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, не конфліктний.
Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_5 встановлено середній рівень ризику (234 бала).
Крім того, комісією установи 04.08.2020, протокол №14, ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, як особі, що не довела своє вправлення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинені кримінальні правопорушення, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання як її каральної так і виправної складової.
Крім того, вирішуючи питання про заміну ОСОБА_5 покарання на більш м`яке, суд враховує те, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Отже, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого можливе в умовах обмеження волі.
Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 немає, а тому слід відмовити в задоволенні його клопотання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 370-371, 372, 376, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2018 року більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1