ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/1459/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/308/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
представника потерпілих - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнено ОСОБА_8 , від кримінальної відповідальності за ч.2ст.125, ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.2,3 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №0000494 від 15.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 125 КК України - закрито.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, позов прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих - залишено без розгляду.
Як зазначено судом, 15.03.2016, близько 14.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень останнім, для реалізації свого злочинного наміру підійшов до ОСОБА_11 та завдав один удар ногою в область лівого стегна, остання в свою чергу злякалась та почала тікати в напрямку пров. Набережного (колишня Соколова) в м. Чугуєві. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_11 у АДРЕСА_1 та, поваливши її на землю, почав наносити множинні удари кулаками обох рук та ніг в область обличчя, голови, корпусу, по кінцівках рук та ніг.
Потерпіла ОСОБА_11 три рази тікала від ОСОБА_8 , але останній наздоганяв потерпілу та продовжував вищевказані злочинні протиправні дії відносно останньої.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні тілесні і ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді синців на обличчі, струсу головного мозку, вдавленого осколкового перелому верхньої стінки верхньощелепної пазухи зліва (ускладнений емфіземою лівої очниці, максілярним синуситом і синдромом здавлювання кінцевих гілочок 3-го нерва виличної ділянки зліва); синців на лівому плечі; в області лівого колінного суглоба і в проекції гребеня клубовоі кістки зліва (по 1 шт ); синця і pJHH в області 5-го пальця лівоі кисті.
Згідно висновку експерта № 71-Ч/16 від 08.04.2016р. за ступенем тяжкості вказаний перелом кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як пошкодження середнього ступеня тяжкості (розлад здоров`я більше 21 дня); синці - легке тілесне ушкодження; струс головного мозку легке тілесне ушкодження, що і-причинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того. 15.03.2016, близько 14.00 і од ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , де на грунті раптово виниклих неприязних підносим з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень останнім, для реалізації свого злочинного наміру по АДРЕСА_2 , наздогнав ОСОБА_10 та повалив її на землю, після чого почав реалізовувати еоій злочинний намір, а саме наносити множинні удари кулаками обох рук (біля 8 ударів) в обличчя, грудної клітини, а після наніс однії удар ногою у лівий бік (стегно).
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у виді: синців правої і лівоі орбіти, синця на лівій щоці, синця на і рудній клітці зліва, синця на лівому стегні.
Згідно висновку експерта N117-4/16 під 23 04.2016 за ступенем тяжкості вказані пошкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (більш 6 днів менше 21 дня)

В апеляційних скаргах:
Прокурор у кримінальному провадженні під поданої апеляційної скарги відмовився.

Представник потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст 161 та ч. 2 ст. 122 КК України, призначивши покарання у межах санкцій даних норм, а також задовольнити цивільні позови потерпілих.

В обгрунтування своєї вимоги зазначає, що органом досудового розслідування та судом дії ОСОБА_8 були неправильно кваліфіковані
Сама ж справа надмірно тривалий час розглядалась судом
Автор апеляційної скарги вважає, що суд безпідставно застосував до обвинуваченого положення ст.49 КК України не взяв до уваги що ОСОБА_8 без поважних причинне з`явився судове засідання 10 03.2021 року.
Наступне ж судове засідання, призначене 19.03.2021 року відбулось в же поза строками притягнення ОСОБА_13 ВМ до кримінальної відповідальності
При цьому автор апеляційної скарги вважає, що документи надані обвинуваченим стосовно причин його неявки в судове засідання від 10.03 2021 року не свідчать про неможливість участі обвинуваченого н судовому засіданні.
Названі документ на думку апелянта підлягають повторному дослідженню під час апеляційного розгляді.

Також в апеляційній скарзі зазначається про безпідставність висновків суду щодо залишення цивільного позову без розгляду, так як закон не передбачає такої можливості у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Вказує, що прийняття такого рішення порушило право потерпілих на справедливий суд.

Також в апеляційній скарзі маються заперечення проти ухвали суду від 20.01.2021 року, якою представнику потерпілих відмовлено в поверненні обвинувального акту, а також відмовлено у задоволенні скарги його на постанову слідчого про підмову у зміні підозри.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, представника потерпілих, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч 1, 4 ст. 404КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити вирок або ухвалу без змін;
2) змінити вирок або ухвалу;
3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;
4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;
5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;
6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, вимога апеляційної скарги представника поерпілих про такий наслідок апеляційного розгляду скарги на ухвалу суду як ухвалення вироку стосовно ОСОБА_8 , яким його належить визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передабених ч.2 ст. 161 та ч. 2 ст. 122 КК України обвинувачення за якими йому не висувалось не грунтується на законі.

Висловлені в апеляційній скарзі заперечення проти ухвали суду від 20.01.2021 року, якою представнику потерпілих відмовлено в поверненні обвинувального акту, а також відмовлено у задоволенні скарги його на постанову слідчого про підмову у зміні підозри колегія суддів визнає безпідставними, оскільки при постановленні даного судового трішення істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону допущено не було.

В апеляційній скарзі її автор також посилається на той факт, що ОСОБА_8 не прибув в судове засідання, призначене на 10.03.2021 року без поважних причин, тобто ухилився від явки до суду, що в свою чергу є підставою для зупинення строку давності.
Проте, названа обставина залишилась поза увагою суду, що потягло на думку автор апеляційної скарги постановлення судом незаконного рішення.
Між тим з такими, доводами не можна погодитись, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу кримінального проступку п`ять років.
Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 своєчасно та належним чином був сповіщений про дату та час проведення судового засідання, призначеного на 10.03.2021 року.
На початку судового засідання 10.03.2021 захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 повідомив суд про причини відсутності обвинуваченого в залі суду госпіталізація останнього до закладу охорони здоров`я та його перебування на стаціонарному лікуванні.
Належні докази перебування обвинуваченого на лікуванні захисник зобов`язався надати після виписки ОСОБА_8 з лікарні.
В судове судове засідання 19.03.2021 стороною захисту надано до суду оригінал виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1411 від 17.03.2021, з якої вбачається, що в період часу з 09.03.2021 по 17.03.2021 ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка» в зв`язку із направленням на стаціонарне лікування лікарем-кардіологом.
Обвинувачений в суді пояснив, що дійсно перебував на стаціонарному лікуванні, в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, через погане самопочуття (запаморочення, головний біль, підвищений АТ) та призначені лікарями медичні маніпуляції не мав реальної можливості прибути на судове засідання 10 березня 2021 року, про що і повідомив свого захисника.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтовангого висновку, що надані стороною захисту докази, що підтверджують поважність причин не явки обвинуваченого на судове засідання 10.03.2021 року.
Відтак, дані обставини не можуть свідчити про те, що обвинувачений умисно ухилявся від суду, а відтак і про зупинення строків давності.
Посилання в апеляційній скарзі на необхідність повторного дослідження доказів - медичної документації ОСОБА_8 з метою встановлення під час апеляційного розгляду, чи міг останній за станом здоров*я бути присутнім в судовому засіданні 10.03.2021 року є безпідставним.
Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Таким чином підстав для повторного дослідження доказу - медичної документації ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, оскільки відсутні підстви вважати що він був досліджений не повністю, або ж з порушеннями.
Що стосується доводів представника потерпілого щодо безпідставного, як на його думку, залишення без розгляду цивільного позову потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то вони є необгрунтованими з огляду на таке.
Так, у частині 1 статті 129 КПК визначено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Водночас, кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.
Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, то представник потерпілого, або ж самі потерпілі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди.
У даному кримінальному провадженні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 було заявлено та самим обвинуваченим підтримано клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому місцевий суд невідкладно розглянув його клопотання, відповідно до статті 49 КК встановив наявність необхідних умов для звільнення від кримінальної відповідальності та обґрунтовано на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК закрив провадження та залишив цивільний позов потерпілого без розгляду.
Також, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, про що і мається посилання в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи представника потерпілих про безпідставність залишення цивільного позову без розгляду є необґрунтованими.
Отже, враховуючи що в апеляційній скарзі не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, не встановивши підстав для скасування судового рішення, відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.128,129,376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді