Справа № 404/7807/21
Номер провадження 1-кс/404/690/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 при вирішенні питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0000566, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2022 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої просив:

- зобов`язати слідчого провести слідчі дії, допитати ОСОБА_2 , ознайомити з матеріалами кримінального провадження;

- відвести слідчого СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від участі у кримінальному провадженні №0000566.

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими документами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким саме такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1)бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

З наданих матеріалів вбачається, що заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить відсторонити слідчого від участі у розслідуванні кримінального провадження, посилаючись на те, що слідчий не провела його допит та не ознайомила з матеріалами кримінального провадження

З аналізу поданої скарги вбачається, що фактично і перше і друге питання зазначені у скарзі обумовлені питанням відводу слідчого, тобто друге питання є наслідком дій, зазначених у першому і між собою нерозривно пов`язані.

Таким чином скарга подана не в порядку ст. 303 КПК України, відтак не може бути прийняте не одне з рішень визначених у ч. 2 ст. 307 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що процедура розгляду скарг та заяв про відвід слідчого, дізнавача різняться між собою, так у випадку розгляду заяви про відвід слідчого - провадження не відкривається, на відміну від вирішення питання про прийняття до розгляд скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України. Відтак, ОСОБА_2 необхідно визначиться з кінцевою метою звернення до слідчого судді, враховуючи вимоги КПК України, оскільки процедури розгляду скарг та заяв про відвід слідчого, дізнавача є різними.

Таким чином, подана на даний час скарга, не відповідає вимогам КПК України.

Оскільки ОСОБА_2 поданий документ в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, то слід застосувати наслідки розгляду саме до скарг, визначені ч. 4 ст. 304 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Крім зазначеного вище, на даний час в суді діє програма Автоматизована програма документообігу «Д-3», яка розмежовує розгляд справ різної категорії, за невірне заповнення статистичної картки настає, як адміністративна, так і кримінальна відповідальність.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за даною скаргою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 40, 40-1, 303, 304, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0000566 - відмовити.

Повернути ОСОБА_2 , вказану скаргу разом з доданими до неї додатками.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1