У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Івашків Кодимського району Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000312.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 11.09.2022 р., з покладанням на нього обов`язків, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця перебування; утримуватися від спілкування з потерпілою, будь-якими учасниками кримінального провадження у будь-який спосіб (окрім зали судового засідання).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор, не погоджуючись з рішенням суду, вважає, що відмовляючи в обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом надано недостатню оцінку наявним ризикам, передбаченим КПК України, насамперед ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілу та свідків.
Звертає увагу суду на те, що потерпіла є малолітньою особою, яка реально боїться свого кривдника, а свідки події є товаришами по службі підозрюваного військовослужбовця.
Наведене, на думку апелянта, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, свідчить про можливість переховування від органу досудового розслідування та вжиття заходів до підмови малолітньої потерпілої, а також свідків, на зміну їх показів, з метою створення штучного алібі, що призведе до унеможливлення якісного проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000312, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2022 р., ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи малолітній вік потерпілої ОСОБА_9 , вчинив стосовно неї злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, а саме, приблизно о 17 год. на задньому сидінні автомобілю «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у лісосмузі, розташованої на відстані 1 км. від населеного пункту Інгулка Миколаївського району Миколаївської області, скориставшись її безпорадним станом через вживання алкоголю, без її добровільної згоди, вчинивши проникнення у її тіло оральним способом, із застосуванням геніталій, та вагінальним способом, із застосуванням пальців рук. Вчинивши ці дії ОСОБА_6 висадив ОСОБА_9 з автомобілю та залишив місце вчинення злочину.
09.07.2022 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що органом досудового розслідування не проведено ряду процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (впізнання підозрюваного потерпілою; освідування потерпілої з відібранням біологічних зразків; огляд автомобілю, належного підозрюваному), доведення слідчим та прокурором існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необґрунтованість ризику вчинення іншого злочину, позицію самого підозрюваного, надання показів досудовому слідству свідками та потерпілими, слідчий суддя дійшов висновку, що достатнім запобіжним заходом встановленим ризикам є особисте зобов`язання, оскільки більш м`який запобіжний захід ніж той, що просить прокурор зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи правові підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.
Як вірно встановлено слідчим суддею, ризик можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, дійсно має місце, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, апеляційний суд вважає, що наявність вказаного ризику є низькою.
Ризики ймовірного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків, які є його товаришами по службі, також існують, проте є вкрай низькими, з урахуванням належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та передбачуваного контролю за цією поведінкою з боку правоохоронних органів, відповідно до покладених на підозрюваного обов`язків.
Будь-яких виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурором в апеляційній скарзі не зазначено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає і підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3