ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1202/22 Справа № 213/3345/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000182 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одружений, працює слюсарем ТОВ «Південбудчермет», раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
В с т а н о в и л а:
Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 29 липня 2021 року приблизно о 05:30 годин, знаходячись біля нежитлової споруди, що знаходиться на АДРЕСА_1 , діючи повторно, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на проникнення в останню з корисливих мотивів з метою особистого збагачення шляхом викрадення чужого майна, відшукав отвір у металевій решітці, якою обладнаний вхід, через який незаконно проник до вказаного приміщення, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого звернення на свою користь, повторно викрав сантехнічні вироби на загальну суму 3597,31 гривень.
Після цього, утримуючи викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить вирок змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він повністю визнав свою провину, щиро розкаявся. Просить взяти до уваги, що прокурор під час дебатів в суді першої інстанції просив суд призначити йому покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.
Крім того обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на такий, завдяки якому він зможе захищати Україну від загарбників.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Даних про поважність неявки до апеляційного суду не надходило. Враховуючи думку обвинуваченого та прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності потерпілого, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї скарги, просив їх задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримала свою позицію.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не може підлягати задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому менш суворого покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як убачається з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував обставини при яких скоєно кримінальне правопорушення, його тяжкість, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, які настали в результаті вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, попередні три судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, з березня 2006 року по жовтень 2017 року перебував на обліку у нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності.
Судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - щире каяття та повернення викраденого потерпілому.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом віднесено рецидив злочинів.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання та необхідності призначення покарання з врахуванням вимог ст. 75 КК України, є необґрунтованими. Дані, на які посилається ОСОБА_7 , були оцінені судом в сукупності з іншими обставинами по справі.
Таким чином, сукупність досліджених даних привели колегію суддів до висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляції, тому підстав для для зміни вироку і призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Що стосується доводів апелянта про необхідність зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, завдяки якому він зможе захищати Україну, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав від 15 березня 2022 року № 2125-ІХ, встановлено порядок скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби, відповідно до якого обвинувачений має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу і за результатами розгляду клопотання обвинуваченого, прокурор має право звернутися до суду, який розглядає кримінальне провадження з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
З огляду на те, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та залишення вироку суду без змін, питання щодо зміни запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження, не вирішується.
Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з дати вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4