Справа № 305/2235/21
Провадження по справі 1-кп/305/226/22

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 09.12.2021 року №0000358 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, мешканця АДРЕСА_1 , військово зобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 09.12.2021 близько 11 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» сіро-голубого кольору із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », виїжджаючи з другорядної дороги - вулиці Ринкової в селищі Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області на вулицю Шевченка та повертаючи ліворуч грубо, порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме:
- 16.11. Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
В дорожній ситуації, що склалася безпосередньо перед зіткненням водій автомобіля марки «ВАЗ 2107» д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 , керуючи даним транспортним засобом, перед виїздом з другорядної дороги на головну повинен був дати дорогу мотоциклу FORTE FT 250 GY-CBA д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по ній.
Тобто в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 при керуванні транспортним засобом маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, у момент виникнення йому небезпеки для руху, а саме виїжджаючи з другорядної дороги, яка знаходиться в селищі Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області по вулиці Ринкова, на вулицю Шевченка повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі, внаслідок чого передньою правою частиною автомобіля здійснив зіткнення з мотоциклом FORTE FT 250 GY-CBA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який у результаті отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини кісток правої гомілки із зміщенням уламків, рани по передньо-внутрішній поверхні правої гомілки.
З технічної точки зору причиною виникнення даної пригоди стали обставини, пов`язані з тим, що у водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 не було причин технічного характеру, які б не дозволяли виконати йому всі необхідні дії по безпечному керуванню транспортним засобом, тому технічна можливість уникнути даної пригоди полягає для ОСОБА_4 у виконанні пункту 16.11. ПДРУ.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, а саме 09.12.2021 року близько 11 години 20 хвилин, їхав на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2107» сіро-голубого кольору з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », виїжджаючи з другорядної дороги - вулиці Ринкової в селищі Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області на вулицю Шевченка та повертаючи ліворуч, скоїв зіткнення з мотоциклом FORTE FT 250 GY-CBA з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_6 , після ДТП він одразу викликав швидку потерпілому. Також останній зазначив, що цивільний позов він не визнає повністю та на даний час він добровільно відшкодував потерпілому 10000 (десять тисяч) гривень.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив про обставини ДТП, яке трапилось, підтвердив добровільне відшкодування йому обвинуваченим десяти тисяч гривень, також зазначив, що моральна шкода складається з 100 000 (сто тисяч) гривень, оскільки на даний час він ні де не працює, сплачує аліменти на чотирьох дітей і на даний час в нього набігла пеня, та внаслідок ДТП він став інвалідом ІІ групи. Підтримав цивільний позов до обвинуваченого та просив зменшити його розмір.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, обтяжуючі обставини відсутні, пом`якшуючими обставинами є щире каяття, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (роки) та з урахуванням ст.ст. 75, 76 КК України від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Представник потерпілого ОСОБА_8 , просив суд задовольнити заявлену ними у цивільному позові моральну шкоду, оскільки потерпілий залишився інвалідом, він переніс болі та переніс три операції, міру покарання просив призначити на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив відмовити в частині задоволення цивільного позову, з мірою покарання запропонованою прокурором згодні.
Вина ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення, крім повного визнання ним своєї вини, доведена наступними перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:
-протоколом огляду місця ДТП зі схемою від 09.12.2021 року та фототаблицею до вказаного протоколу від 09.12.2021 року, з яких встановлено ДТП сталось у смт. Великий Бичків по вул. Шевченка навпроти житлового будинку № 8, Рахівського району Закарпатської області, за участі транспортних засобів: автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » та мотоцикла марки «FORTE» моделі «FT 250 GY-CBA» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 »;
-постановами про визнання речовими доказами від 09.12.2021 року, з яких встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» сіро-голубого кольору із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також мотоцикл марки FORTE моделі «FT 250 GY-CBA» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, - визнано речовими доказами в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000358 від 09.12.2021 року;
-характеризуючими на обвинуваченого ОСОБА_4 , з яких встановлено, що останній на «Д» обліку у туб. Кабінеті та у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, відповідно до характеристики наданої Великобичківською селищною радою, ОСОБА_4 характеризується - задовільно;
-вимогою ВОІ ГУНП в Закарпатській області від 22.12.2021 року, з якої встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий;
-висновком експерта № 154 від 29.12.2021 року, встановлено, що тілесні пошкодження отримані ОСОБА_6 виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події, що мала місце 09.12.2021 року, тілесні пошкодження являли собою небезпеку для життя в момент спричинення і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року п. 2.1.1 їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні пошкодження;
-висновком експерта за результатами проведення комплексної судової авто технічної експертизи від 23.12.2021 року, встановлено, що на момент огляду і експертного дослідження системи: рульового керування, гальмова, освітлення і світлової сигналізації та ходова частина автомобіля «ВАЗ 2107» державний номерний знак « НОМЕР_1 » знаходились у працездатному стані і могли виконувати свої функції, ттакож на момент огляду і експертного дослідження системи: рульового керування, гальмова та ходова частина мотоцикла «FORTE FT 250 GY-CBA»» державний номерний знак « НОМЕР_2 » знаходились у працездатному стані і могли виконувати свої функції, система освітлення і світлової сигналізації вказаного мотоцикла знаходились у непрацездатному стані та не могла виконувати функції передбачені конструкцією, несправність системи освітлення та світлової сигналізації вказаного мотоцикла виникла в результаті ДТП, оскільки знаходиться (пошкодження) в місці контактування мотоцикла з автомобілем. В наведеній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля гр. ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимоги пункту 16.11 ПДРУ, а водій мотоцикла гр. ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДРУ, з посиланням на термін «небезпека для руху», що є в пункті 1.10 ПДРУ. Враховуючи викладені обставини ДТП водій мотоцикла гр. ОСОБА_6 не буде мати технічної можливості уникнути даної пригоди;
-висновком експерта № 2610 від 21.12.2021 року, встановлено, що в результаті проведеної судово-токсикологічної експертизи крові з вени гр. ОСОБА_4 в крові не виявлено: метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери;
-відповідно до досудової доповіді наданої Рахівським РВ філії ДУ «Центр пробації» в закарпатській області відносно ОСОБА_4 , встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як низький.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 , як скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого, має постійне місце проживання та реєстрації, розлучений, військово зобов`язаний, раніше не судимий.
У відповідності з п.20Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.
Водночас, суд враховує, що злочин був вчинений обвинуваченим через грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Такі дії водія стали причиною отримання тяжких тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_6 ..
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Поряд з цим, суд не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 128, 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.
Статтею 127 КПК України встановлюється, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та (або) моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, яка передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Потерпілим ОСОБА_6 та його представником ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, де:
-53000 (п`ятдесят три тисячі) гривень матеріальна шкода;
-100000 (сто тисяч) гривень моральна шкода.
Свої вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілий обґрунтовує письмовими доказами та глибиною страждань, що він зазнав після отримання тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні потерпілий позовні вимоги зменшив та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав заяву потерпілого про зменшення позовних вимог та просив задовольнити позов його довірителя.
Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_8 , про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди не визнав повністю, вказав, що на даний час він добровільно відшкодував потерпілому 10000 ( десять тисяч) гривень.
Потерпілий та його представник в судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно відшкодував потерпілому 10000 ( десять тисяч) гривень, з цього приводу було зменшено позовні вимоги.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, суд враховує наступне.
Суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та наявності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування ним транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 ..
Згідно з положеннями ч. 1 ст.ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пунктах 3, 5 Постанови N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_6 , протягом тривалого періоду часу, моральних та фізичних страждань, оскільки останній, у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого відносного нього, - отримав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом другої групи, що призвело до істотних змін в житті ОСОБА_6 , а також на його утриманні перебувають малолітні діти, на яких він щомісячно виплачує аліменти, але у зв`язку з втратою працездатності він не міг виплачувати аліменти, із-за чого набігла пеня. Всі ці обставини негативно позначилися на матеріальному та моральному стані потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалістю, а також останній є платником аліментів, які він на даний не має можливості сплачувати у зв`язку з втратою працездатності, ґрунтуючись на принципах розумності, виваженості і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст. ст. 128, 368 КПК України, на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 100 000 гривень.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.
Таким чином, позовні вимоги потерпілого та його представника про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягають задоволенню.
За загальними правилами відшкодування завданої особі шкоди відповідно до умов статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за наявності її вини.
Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами (квитанціями, чеками та іншими письмовими доказами з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 поніс витрати у зв`язку із вчиненням злочину на лікування) в розмірі 53 000 гривень, а також суд враховує те, що обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілому 10000 гривень, тому задовольняє заяву потерпілого та його представника щодо зменшення позовних вимог.
Таким чином, позовні вимоги потерпілого та його представника про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Долю речових доказів, зокрема, автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», сіро-голубого кольору, реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та мотоцикла марки «FORTE FT250GY-CBA». реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, суд вирішує наступним чином.
Виходячи з положень ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне:
-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», сіро-голубого кольору, реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу залишити в розпорядженні ОСОБА_4 , якому передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання;
-мотоцикл марки «FORTE FT250GY-CBA». реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу залишити в розпорядженні ОСОБА_6 , якому передано вказаний мотоцикл на відповідальне зберігання.
Будь-які інші речові докази суду не надавались та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про їх долю.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 43 000,00 (сорок три тисячі) гривень та в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.
Речові докази:
-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», сіро-голубого кольору, реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу залишити в розпорядженні ОСОБА_4 , якому передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання;
-мотоцикл марки «FORTE FT250GY-CBA». реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу залишити в розпорядженні ОСОБА_6 , якому передано вказаний мотоцикл на відповідальне зберігання.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1