Справа № 629/4559/21
УХВАЛА
17.06.2022 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 0000259 від 03.03.2021 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2022 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000259 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України.

16.06.2022 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0000259 відносно ОСОБА_3 .

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 186 КПК України суд перейшов до невідкладного розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України, де, зокрема за ч. 3 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо потерпілих та свідків сторони обвинувачення, які не допитані, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів. Також, на думку прокурора, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 також обвинувачується у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 121 КК України, де останньому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але останній під час дії цього запобіжного заходу знову обвинувачується у вчиненні 66 епізодів кримінальних правопорушень, існує ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, пояснив, що бажає захищати країну в лавах ЗСУ та просив суд змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, вважає, що на цей час є всі підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0000259 відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0000259 обвинувачується у вчиненні загалом понад 40 епізодів кримінальних правопорушень, зокрема, в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого продовжувалася ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.02.2022 на строк до 28.04.2022. В подальшому через запровадження в Україні правового режиму воєнного стану, відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України, строк тримання під вартою обвинуваченому вважався продовженим до 25.06.2022.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання останнього винуватим у вищевказаних кримінальних правопорушеннях, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Для відмови в звільненні особи з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих та свідків, які не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 також обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, яке також перебуває в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, де йому обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, під час дії якого ОСОБА_3 ставиться у вину вчинення понад 40 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_3 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Досліджуючи клопотання обвинуваченого щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність інших кримінальних проваджень у відношенні ОСОБА_3 , відсутність у нього офіційно-підтверджених джерел доходів, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі ч. 4 ст. 182, п. 2) ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_3 , майнового стану обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти обвинувачений буде зобов`язаний виконувати покладені на нього ухвалою суду обов`язки.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 199, 314-316, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 15.08.2022 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення обвинуваченого з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: не відлучатися з міста свого фактичного проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду на кожний виклик.

Термін обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 15.08.2022.

Попередити обвинуваченого, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, потерпілими, їх представниками, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1