В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000362 від 26.06.2020, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець селища Коктискуль Жака-Арпинського району Карагандинської області Республіки Казахстан, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, - у вчиненні злочину , відповідальність за який передбачена ст. 128 КК України,
також за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 24.06.2020, приблизно о 17:20 год, перебуваючи на ганку біля вхідних дверей будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки з ОСОБА_8 , не передбачаючи та не бажаючи спричинення останній середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, правою рукою взяв за праву руку ОСОБА_8 , після чого підвівши до краю сходинок штовхнув її в праве плече правою рукою. В результаті вказаного поштовху, остання перебуваючи босоніж лівою ногою стала на бордюр та нога вивернулась назовні, після чого ОСОБА_8 впала на праве коліно та лівий лікоть.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження. Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 98 від 27.11.2020 у ОСОБА_8 мав місце закритий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині, без зміщення. Цей перелом виник 24.06.2020 від непрямого (віддаленого) механізму травми, тобто внаслідок підвертання стопи, не виключно за версією отримання даного тілесного ушкодження, як вказує ОСОБА_8 при проведенні з нею слідчого експерименту від 11.11.2020, оскільки перелом малогомілкової кістки у ОСОБА_8 потяг за собою тривалий розлад здоров`я (понад 21 добу), то він належить до ушкоджень середньої тяжкості.
II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
III. Позиція обвинуваченого.
ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні та цивільний позов не визнав. Суду дав такі показання, що з ОСОБА_8 вони певний час проживали як одна сім`я у його будинку. Потім вони почали жити окремо, оскільки між ними виникли неприязні стосунки. 24.06.2020, коли вони вже проживали окремо, ОСОБА_3 подзвонив до неї, що б та прийшла до нього забрати коти, які він їй заборгував. На його запрошення вона в той же день прийшла до нього до дому. Так, приблизно о 17:00 год, він, після того як віддав гроші ОСОБА_8 , під час словесної суперечки взяв її за руку та вивів з будинку та закрив за нею двері. Після цього побачив, що ОСОБА_8 забула своє взуття. Коли відкрив двері, то побачив, що вона оступилась зі сходин і впала на землю. Він її не штовхав. Допомоги не надавав. Взуття кинув їй вслід.
IV. Позиція потерпілої.
ОСОБА_8 дала такі показання, що з ОСОБА_3 вони певний час проживали у його будинку як одна сім`я. Потім вони почали жити окремо, оскільки ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, з приводу чого між ними виникав конфлікт, який супроводжувався застосуванням до неї зі сторони обвинуваченого фізичного насильства. Раніше ОСОБА_3 позичив у неї гроші. 24.06.2020, коли вони вже проживали окремо, ОСОБА_3 подзвонив до неї, що б та прийшла до нього їх забрати. 24.06.2020 приблизно о 17:20 год, коли вона знаходилась на ганку біля вхідних дверей будинку ОСОБА_3 , в ході словесної суперечки з останнім, він штовхнув її в плече, від чого вона впала на бордюр та зламала ногу. ОСОБА_3 їй допомоги не надавав.
V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Свідок ОСОБА_9 дала такі показання, що до неї 15.06.2020 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що її побив співмешканець ОСОБА_3 24.06.2020 остання знову зателефонувала до ОСОБА_9 та повідомила, що коли вона пішла за грошима до ОСОБА_3 , останній її зіштовхнув зі сходів, внаслідок чого вона впала і зламала ногу. Після цього ОСОБА_9 прийшла додому до ОСОБА_8 та побачила, що в останньої одна нога в гіпсі, а інша перемотана еластичним бинтом, також на передпліччі у неї були синці.
Свідок ОСОБА_10 дала такі показання, що 15.06.2020 сиділа з сусідкою в дворі будинку, що по АДРЕСА_2 , куди приїхав її син ОСОБА_11 та привіз ОСОБА_8 , її обличчя було вкрите синцями. Після цього ОСОБА_8 госпіталізували в лікарню. 24.06.2020 зателефонував ОСОБА_3 до ОСОБА_8 стосовно грошей, щоб їх повернути останній. Після цього ОСОБА_8 поїхала до ОСОБА_3 . Вже зі слів ОСОБА_8 їй стало відомо, що приїхавши до ОСОБА_3 він її зіштовхнув і вона впала на сходи. Коли ОСОБА_8 приїхала до ОСОБА_10 , остання побачила синець на передпліччі у ОСОБА_8 та те, що вона не могла стати на ноги. У лікарні у ОСОБА_8 діагностували перелом ноги.
Свідок ОСОБА_12 дав такі показання, що 15.06.2020 приблизно о 19:00 год зателефонувала до нього ОСОБА_8 щоб забрати її з АДРЕСА_1 , де вона проживала з співмешканцем ОСОБА_3 та завести її додому, де вона проживає, а саме по АДРЕСА_2 . Після цього повідомила, що останній побив її. Приїхавши до ОСОБА_8 ОСОБА_12 побачив, що в неї були синці на обличчі та руці. 24.06.2020 знову подзвонила ОСОБА_8 і повідомила, що у неї болять ноги через те, що її зіштовхнув зі сходів ОСОБА_3 , після чого вона впала і зламала ногу. ОСОБА_12 приїхавши додому до ОСОБА_8 спустив її до машини та завіз в лікарню. У лікарні діагностували в ОСОБА_13 перелом ноги.
Свідок ОСОБА_14 дала такі показання, що 24.06.2020 приблизно о 20:00 год зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що її доньку ОСОБА_8 побив її співмешканець ОСОБА_3 . ОСОБА_14 прийшовши до ОСОБА_8 побачила, що остання лежить на дивані, з синцями на лівій руці та з опухлою лівою ногою.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами:
- витягом з реєстру досудових розслідувань № 0000362 від 26.06.2020, відповідно до якого 26.06.2020 до Жмеринського ВП ГУНП звернулась ОСОБА_8 про те, що 24.06.2020, приблизно о 17:20 год ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги та розтягнення зв`язок правої ноги. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 128 КК України (а.с.107, 190);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.06.2020, відповідно до якого ОСОБА_8 просила прийняти міри до ОСОБА_3 , який зіштовхнув її зі сходів, внаслідок чого вона отримала перелом лівої ноги та травму правої ноги (а.с.109);
- висновком експерта № 98 від 13.11.2020, відповідно до якого у ОСОБА_8 згідно медичних документів мав місце закритий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині, без зміщення. Цей перелом виник 24.06.2020 від непрямого (віддаленого) механізму травми, тобто внаслідок підвертання стопи, невиключно за версією отримання даного ушкодження, як вказує ОСОБА_8 при проведенні з нею слідчого експерименту 11.11.2020. Оскільки перелом малогомілкової кістки у ОСОБА_8 потяг за собою тривалий розлад здоров`я (понад 21 доби) то він належить до ушкоджень середньої тяжкості. (а.с.115-116);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2020 за участі потерпілої ОСОБА_8 , та диском доданим до нього, який був переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого потерпіла пояснила, а потім показала, що 24.06.2020 приблизно о 17:20 год, коли вона перебувала на ганку біля вхідних дверей будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки ОСОБА_3 взяв останню правою рукою за її праву руку та штовхнув в плече. Після чого ОСОБА_8 перебуваючи босоніж лівою ногою встала на бордюр та нога вивернулась назовні, внаслідок цього впала на праве коліно та лівий лікоть (а.с.111-114). Як вбачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 слідчому ОСОБА_15 , він від проведення з ним слідчого експерименту відмовився (а.с.192).
- листом Директора КНП «Жмеринська ЛВЛ ВОР» від 20.10.2020 №978 про те, що ОСОБА_8 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні в період з 22.06.2020 по 26.06.2020 з діагнозом остеохондроз шийного відділу хребта, та з 04.08.2020 до 25.08.2020 у ортопедичному відділенні з діагнозом перелом летеральної кісточки лівої гомілки (а.с.191).
Дотримуючись принципу, передбаченого ст. 22 КПК України, дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищезазначені докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд визнає зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності достатніми, для обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, відповідальність за який передбачена ст. 128 КК України за обставин встановлених судом.
Мотиви неврахування окремих доказів.
Суд вважає не переконливими показання обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині де він вказує, що потерпіла ОСОБА_8 впала начебто сама. Така версія ОСОБА_3 була спростована фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, а це показаннями потерпілої, свідків, дослідженими документами. Всі досліджені у судовому засіданні докази засвідчують, що між обвинуваченим і потерпілою був довготривалий конфлікт та неприязнь обвинуваченого до потерпілої, викликана невдоволенням її діями, коли вони проживали ще разом. Тому єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням за ст. 128 КК України.
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про ухвалення обвинувального вироку.
VI.Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
VII.Мотиви призначення покарання.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винним обвинувачуваний, згідно ст. 12 КК України кваліфікується, як нетяжкий злочин.
Щодо особи обвинуваченої, судом встановлено таке. Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно ( а.с.124), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.122-123), раніше не судимий (а.с.121).
Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського МРВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с.72-76).
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому прийшов до висновку ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді громадських робіт, оскільки на думку суду, за встановлених обставин, таке покарання буде справедливим і відповідати його загальній меті. Застосування виправних робіт, обмеження чи позбавлення волі буде недоцільним та занадто суворим.
VIII.Вирішення цивільного позову.
У кримінальному проваджені ОСОБА_8 заявила цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з нього на її користь 50 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, 2783,77 грн. матеріальної шкоди, які складають витрати на лікування та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.33-36).
Цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій було завдано тілесні ушкодження, внаслідок яких у неї значно погіршився стан здоров`я, після чого вона проходила лікування.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути доведені витрати на лікування (матеріальна шкода) в розмірі 2783,77 грн., а також враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках цивільного позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 2800 грн. Також на користь потерпілої підлягають стягненню з обвинуваченого судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., які підтверджуються витягом з договору про надання правової допомоги, укладеним між потерпілою ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_16 та квитанціями №32, № 35, відповідно до яких потерпілою сплачено гонорар за послуги адвоката в розмірі 10 000 грн.
Речові докази у справі та витрати на залучення експерта відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, Суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ст. 128 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.
Строк покарання відраховувати з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_8 матеральну шкоду в розмірі 2783,77 грн., моральну шкоду в розмірі 2800 грн., та судові витрати понесені потерпілою на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ