Справа№ 953/3501/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
Судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Донецьк, яка має вищу освіту, працює бухгалтером в ПАТ «Харківенергозбут», одружена, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,-
встановив:
У громадянки України ОСОБА_4 , яка перебувала на території м. Харкова, у період лютого-березня 2022 року виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.
Згідно з Конституцією України: Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією, 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі рф) володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил рф на території України.
24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 у період лютого-березня 2022 року, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Redmi 7A», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , віднайшла в мережі «Інтернет» інформаційні матеріали, які відповідають її ідейним та політичним поглядам, зокрема зображення, що включали в себе символи «Z», «V», які використовуються військами держави-агресора рф для ідентифікації власних сил, задіяних в агресії проти України, слова підтримки агресії рф проти України та тимчасової окупації частини території України, фотографії осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, та доповнила їх власними виловлюваннями, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, виправодовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в період часу з 01.03.2022 по 07.03.2022, перебуваючи за вказаною адресою, доводячи свій злочинний умисел до кінця, здійснила поширення 13-ти виготовлених публікацій у соціальній мережі «Instagram» у своєму відкритому для загального необмеженого перегляду профілі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (має 366 читачів, 1262 відстежувачів), у зв`язку з чим вони стали доступні для ознайомлення та прочитання невизначеній кількості людей.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 11.06.2022 між прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником - адвокатом ОСОБА_7 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, визнала, розкаялася у вчиненому та просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 11.06.2022 вбачається, що прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна, просить на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 11.06.2022 не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 2 ст. 436-2 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 11.06.2022 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно з ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.
Враховуючи викладене, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 11.06.2022 між прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником - адвокатом ОСОБА_7 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена ОСОБА_4 , визнала вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 , визначити узгоджену міру покарання в угоді.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати на залучення експерта:
- на проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів Зональним експертним сектором Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України в Управлінні СБ України у Дніпропетровській області (висновок № 41 від 07.04.2022) 1510 грн. 16 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 7A», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1