Справа № 212/2490/22
У Х В А Л А

26 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Каховського відділу Каховської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000058 від 14.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000058 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Новокаховського міського суду Херсонської області, Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
25 травня 2022 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Каховського відділу Каховської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому прокурор посилається на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання та продовження запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 , який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий, знаходячись на волі зможе ухилитися від суду, також є ризик вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має джерела доходу, крім того, зважив на тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з підстав, викладених у ньому та вважав, що наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину та ризиків, викладених у клопотанні, є достатньою передумовою для продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала думку свого підзахисного, заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 31 березня 2022 року постановлено вважати продовженим строк дії запобіжного заходу, обраний ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2022 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на 60 днів до 29 травня 2022 року включно.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, раніше судимий, має зареєстроване місце проживання, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має.
Також, суд враховує характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що в сукупності вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні, а також те, що злочин за ч.2 ст. 187 КК України віднесено згідно статті 12 КК України до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, а саме ризик переховування від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.
При цьому суд враховує і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, зокрема контроль за дотриманням умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та якісно погіршує криміногенну обстановку.
З урахуванням наведеного суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 331, 376 КПК України, суд, -
постановив:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на 60 днів до 24 липня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1