Справа № 452/985/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/473/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2022 року про накладення арешту на майно,

за участю адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна.
Накладено арешт на: п`ять бензопилі марки STIHL марки МС 362 з шиною і ланцюгом, МС180 з шиною та № 819763125, МС 183 розкомплектованої, МС 180 розкомплектованої з №247064275, МС 180 розкомплектованої з №295621488; дві шини до бензопили червоного кольору; 4 ланцюги до бензопили; десять хлистів дерева породи Ялиця, 5 хлистів породи Смерека; теліги одноосьові; лісопродукцію різних порід в кількості 2 м. куб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2022 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000204 від 04.05.2022 року. Крім цього, апелянт просить вирішити питання про повернення зазначеного майна ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, незаконною, така постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею необґрунтовано необхідності накладення арешту на майно, не враховано, що таке майно не має жодного відношення до даного кримінального провадження, не відповідає критеріям визначення речових доказів, а твердження про те, що дане майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення не підтверджене доказами.

Зазначає, що аналізуючи зміст заявленого клопотання про арешт та долучені до такого матеріали, а також зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді, апелянт вважає, що зазначені вище мета та підстави накладення арешту не були доведені, а слідчий суддя виніс ухвалу без належного повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин.

Наголошує, що відповідно до долученої до клопотання про арешт майна постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 06.05.2022 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні майно, вилучене в ході проведеного обшуку. В клопотанні слідчого зазначено, що в ході якого було виявлено самовільну рубку 12-ох сиро ростучих дерев породи «Осика» загальною кубомасою 2,79 м.куб. в обході №4 кварталі 44 Ільницького лісництва ДП «Самбірське лісове господарство», внаслідок чого державі було завдано збитків 31 831, 36 грн. Крім того з клопотання вбачається, що 06.05.2022 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку виявлено та вилучено, зокрема, хлисти дерева породи «Ялиця», хлисти дерева породи «Смерека» та дров`яна лісопродукція різних порід в кількості 2 м.куб., на які було накладено арешт.

Звертає увагу на те, що судове засідання проводилося без участі слідчого, прокурора, а журнал судового засідання не вівся, що суперечить вимогам КПК України щодо фіксування судового засідання. З огляду на наведене, слідчий та прокурор не могли навести додаткові доводи, окрім заявлених в клопотанні, а також надати матеріали досудового розслідування.

Стверджує, що в клопотанні слідчого та з долучених до такого документів всупереч вимогам п.3 ч.2 ст. 171 КПК України не вказується, кому належить майно, де таке було вилучене, слідчому судді не було надано документи, які підтверджують право владності ОСОБА_7 на арештоване майно, а слідчий суддя в свою чергу, не вжив жодних заходів для встановлення такої інформації.

Крім того, адвокат акцентує, що як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого та у додатках до нього відсутня будь-яка вказівка на відношення арештованого майна до вказаного кримінального провадження чи підстави для спеціальної конфіскації.

Апелянт вважає, що слідчим суддею незаконно, за відсутності правових підстав було розглянуто питання про арешт майна без повідомлення його власників, оскільки відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого,3 прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Поряд з цим, як вбачається з клопотання про арешт майна, 06.05.2022 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку було вилучене майно, на яке накладено арешт.

Зазначає, що вилучена лісопродукція була за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана лісо продукція, зокрема, десять хлистів дерева породи Ялиця, 5 хлистів породи Смерека та лісо продукція різних порід в кількості 2 м.куб. була придбана ОСОБА_7 та відповідно перебуває у власності останньої. Так, ОСОБА_7 було здійснено наступні купівлі лісо продукції у Державному підприємстві «Боринське лісове господарство». Таким чином, арештована лісо продукція перебуває у власності ОСОБА_7 на законних підставах.

На переконання апелянта, майно, на яке накладено арешт не може бути використане для доказування самовільної рубки 12 дерев породи «Осика» чи будь-яких інших обставин у кримінальному провадженні №0000204 від 04.05.2022.
Вказує, що щодо іншого майна, на яке було накладено арешт, слідчим не надано жодного доводу, що таке зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Щодо строків на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що копію ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2022 року було отримано 27.05.2022, відтак останнім днем для оскарження є 01.06.2022.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У відповідності до пункту 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.05.2022 року було зареєстроване кримінальне провадження №0000204 за ч.1 ст. 246 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу.
На думку колегії суддів апеляційного суду, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст. 167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно може бути доказом вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і є потреба у проведенні з вказаним майном необхідних слідчих чи інших процесуальний дій.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому прийшов до висновку про необхідність його задоволення, оскільки доведено наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.
На думку колегії суддів, на виконання вимог частини першої статті 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.
Таким чином, втручання держави в право володіння майном є цілком виправданим, законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.
Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Керуючись ст.ст. 404. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2022 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: