Справа № 202/6452/22
Провадження № 1-кс/202/4129/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, Розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 13.09.2022 року до ЄРДР за № 0000738 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно предмет ззовні схожий на автомат з маркуванням № НОМЕР_1 1988 року виготовлення.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця снайпера 1 механізованого відділення 1 механізовано взводу 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , близько о 11 год. 20 хв. 13 вересня 2022 року знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в місці тимчасової дислокації 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у приміщенні недобудови у подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеним усним зауважень прямого начальника командира 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушення ним правил та уставу військової дисципліни та зловживання ним спиртними напоями, діючи з прямим умислом, з метою погрози вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, задля демонстрації своєї переваги над начальником та підняти власний авторитет серед особового складу підрозділу, з метою досягнення злочинного результату - покарати начальника лейтенанта ОСОБА_6 за зроблене зауваження з приводу порушення ним військової дисципліни та намір освідувати його на стан алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні вищевказаної недобудови, навів ввірений для службового користування автомат АК-74 № НОМЕР_1 , який був у режим одиночної стрільби, пересмикнув затвор, дославши патрон до патронника, перебуваючи прямо на відстані приблизно 1,5 метрів від лейтенанта ОСОБА_6 направив автомат в напрямку тулуба лейтенанта ОСОБА_6 погрожуючи останньому погрозою вбивства.

16.09.2022 року старший лейтенантом ОСОБА_6 було надано для огляду предмет ззовні схожий на автомат, який має маркування № НОМЕР_1 1988 року виготовлення. В подальшому вказаний автомат був вилучений.

Вказаний предмет належать військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), в особі командира 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_6 (номер телефону НОМЕР_3 ).

Слідчий посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування , а також враховуючи, що в разі будь-якого зволікання з арештом вказаних речей будуть створені можливості для їх знищення, слідчий звернувся до суд з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, в заяві вказав, що вимоги клопотання підтримує.

Представник володільця майна Військової частини НОМЕР_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000738 від 13.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Відповідно до протоколу огляду від 16.09.2022, 16.09.2022 року старший лейтенантом ОСОБА_6 було надано для огляду предмет ззовні схожий на автомат, який має маркування № НОМЕР_1 1988 року виготовлення. В подальшому вказаний автомат був вилучений.

Вказаний предмет має характер та визнаний речовим доказами по справі (Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську від 16.09.2022 року).

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Незважаючи на те, що відповідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, та тимчасово вилученим майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, слідчий суддя вважає, необхідним задовольнити клопотання тому що для встановлення чи дійсно зазначені предмети мають характер предметів вилучених законом з обігу, необхідно проведення експертного дослідження, а тому до цього моменту, на думку слідчого судді, вони є тимчасово вилученим майном, яке має характер речових доказів по справі.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучений предмет ззовні схожий на автомат з маркуванням № НОМЕР_1 1988 року виготовлення, який визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаного речового доказу може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна, з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 16.09.2022 предмет ззовні схожий на автомат з маркуванням № НОМЕР_1 1988 року виготовлення.

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого П остановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1