ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1604/22 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000095 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.4 ст.189 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на незаконність постановленої щодо нього ухвали, та просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що покази потерпілої ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вона стверджувала, що він погрожував їй ножем, однак при його затриманні відповідних предметів виявлено не було.
Стверджує, що наявні в матеріалах провадження докази є сфальсифікованими, окрім того, аудіо та відеофіксація стеження була проведена без ухвали слідчого судді.
Зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними.
Звертає увагу на те, що на досудовому розслідуванні були порушені його права на захист.
Вказує на те, що колегія суддів першої інстанції, яка постановлювала ухвалу, що оскаржується, та прокурор ОСОБА_8 є свідками у цьому кримінальному провадженні, а тому не можуть приймати участь у його розгляді.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.
При цьому, колегією суддів враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також злочинів проти життя та здоров`я, судимість, за вчинення яких, у встановленому законом порядку не знята і не погашена.
Таким чином, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_7 , адже обвинувачений обізнаний про анкетні дані та адреси роботи і місця проживання останньої, а також незаконного впливу на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінального провадження іншим чином, в тому числі, шляхом навмисного затягування судового розгляду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Окрім того, судом враховано процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 як у судовому засіданні 18.01.2022 року, так і у попередніх судових засіданнях, під час яких останній неодноразово висловлювалися нецензурною лайкою як на адресу колегії суддів, так і у бік прокурора, голосно кричав, погрожував фізичною розправою, ОСОБА_6 ногами розбив захисне скло у місці тримання обвинувачених, за що, на підставі ухвали суду, в порядку ч. 1 ст. 330 КПК України був видалений з зали судового засідання за повторне порушення порядку судового засідання та за даним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 24.01.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038.
Від захисника та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника та прокурора, проти чого не заперечував обвинувачений.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000095 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.4 ст.189 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою суду від 20.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 11.05.2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших обвинувачених у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, поведінку обвинуваченого під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.
Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.15 ч.4 ст.189 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання обвинуваченого на те, що покази потерпілої ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази є сфальсифікованими, аудіо та відеофіксація стеження була проведена без ухвали слідчого судді, а також, що на досудовому розслідуванні були порушенні його права на захист, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Доводи обвинуваченого про те, що колегія суддів першої інстанції, яка постановлювала ухвалу, що оскаржується, та прокурор ОСОБА_8 є свідками у цьому кримінальному провадженні, а тому не можуть приймати участь у його розгляді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обвинуваченим особи в реєстрі матеріалів досудового розслідування в якості свідків не зазначені.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4