Справа № 676/7629/19
Провадження № 1-кп/676/39/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайсуду розглянув угоду про визнання винуватості за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000933 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пільний-Олексинець Городоцького району Хмельницької області, жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого водієм станції екстреної швидкої допомоги, не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

Судовим слідством суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , близько 22 год. 09 травня 2015 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «SKODA ОСТАVIА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в лівій смузі руху в напрямку м. Хмельницький на 279 км. + 700 м. автодороги «Житомир - Чернівці», по проспекту Грушевського в м. Кам`янця-Подільський Хмельницької області, виконуючи випередження автопоїзда, що рухався в попутному напрямку по правій смузі руху, в складі сідлового тягача «IVEK0 MAGIRUS» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , напівпричепа «SD COACHWORKS» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , в порушення вимог п.2.9 «а», 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України (далі по тексту Правил), рухаючись зі швидкістю 83...84 км/год. перевищив максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті 60 км/год., яку перевищувати забороняється, також в порушення вимог в. 12.1 Правил проявив злочинну недбалість та самовпевненість, при здійсненні випередження вище вказаного автопоїзда, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля, в порушення вимоги п.10.1 Правил, перебуваючи в стані заносу, змінив напрямок свого руху праворуч та перед заїздом до гіпермаркета ТОВ «Епіцентр К», на правій смузі руху в напрямку м. Хмельницького, допустив попутне перехресне зіткнення передньою правою частиною автомобіля «SKODA ОСТAVIА» в ліву бічну частину кабіни тягача «IVEKO MAGIRUS».
В результаті вказаного зіткнення водій ОСОБА_9 втратив керованість над автопоїздом та перебуваючи в аварійній обстановці, яка була створена діями водія автомобіля «SKODA OCTAVIA» виїхав за межі проїзної частини автодороги на зустрічне узбіччя, де лівою та передньою частиною кабіни тягача «IVEKO MAGIRUS» здійснив наїзд на два дерева.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир, автомобіля «IVEKO MAGIRUS» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження в вигляді вторинно-відкритого внутрішньо суглобового уламкового перелому дистального метаепіфіза лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, рани лівого плеча в нижній третині та лівого передпліччя в верхній третині, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я, більше 21 дня.
Водій автомобіля «IVEKO MAGIRUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер зліва та справа, стискання легень, забою стиснення серця, синяка на передній поверхні грудної клітки зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент спричинення; рана в тім`яно-потиличній ділянці зліва по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; численні садини в області нижніх кінцівок по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія внаслідок стискання грудної клітки тупими твердими предметами. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події.
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.2.9 «а», 10.1, 12.1, 12.4. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:
п. 2.9 «а». Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1, Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4, згідно якого у населенні пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. п.12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме: спричиненні смерті потерпілому ОСОБА_9 та спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_5 ..
За вказаних обставин ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

17 червня 2022 року між прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України. Згідно до поданої сторонами угоди, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк, визначений судом із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_7 про визнання винуватості, просить суд її затвердити, при цьому пояснив, що угода з його сторони є добровільною і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості і просять її затвердити. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що вину визнає повністю, дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відбулось ДТП при випереджені вантажного автомобіля, яким саме чином не пам`ятає, оскільки втратив свідомість, щиро розкаюється, укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинувачен ого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним ; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначенні ч.2 ст. 473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для не визнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 , винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, наявність неповнолітніх утриманців, згода потерпілих на укладення угоди про визнання винуватості.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18780 грн. витрати на лікування, моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в сумі 10752 грн, проти яких не заперечує цивільний відповідач ОСОБА_7 , слід задоволити повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , «Страхової групи «ТАС», про стягнення ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. та «Страхової групи «ТАС» 14616 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в сумі 10752 грн з цивільного відповідача ОСОБА_7 , слід задоволити частково.

Приписами ч. 2 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в зв`язку із загибеллю його батька, смерть якого позначилася на його психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у її житті, які не підлягають поверненню у попередній стан. Відтак, втрата батька, спричинила значні порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого. Втрата батька є непоправною, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі.

Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи, суд враховує характер та тривалість стосунків позивача, що існували з потерпілим за його життя, з урахуванням доказів, наданих потерпілим на підтвердження його позовних вимог, враховує передусім вимоги розумності і справедливості і вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір заявленої заподіяної потерпілому моральної шкоди в сумі 300 000 грн. є обґрунтованим, відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу.

Крім того, суд зазначає, що виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третьої особи внаслідок ДТП здійснюється відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст. 22 Закону України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 23 Закону №1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

На момент пригоди 09.05.2015 року цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 була забезпечена полісом страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

Страхового відшкодування потерпілому Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» здійснено не було.

Станом на 09.05.2015 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив: 1218 грн. 00 коп. Таким чином з ПАТ «Страхова група «ТАС» підлягає до стягнення на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди у розмірі: 14616.00 грн, (1218 грн. 00 коп. х 12).

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи заподіяну моральну шкоду цивільному позивачу ОСОБА_4 діями цивільного відповідача ОСОБА_7 в розмірі 300 000 грн., цивільна відповідальність якого була застрахована на 14616 грн, тому з відповідача підлягає стягненню 285384.00 грн.( 300 000 грн. -14.616грн.)

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , «Страхової групи «ТАС», про стягнення з ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди в розмірі 285384.00 грн. та з «Страхової групи «ТАС» 14616.00 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в сумі 10752 грн з цивільного відповідача ОСОБА_7 , слід задоволити частково. В решті позовних вимог відмовити.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення судових експертиз, слід віднести на рахунок винної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000933 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, укладену між прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 :

- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не застосовувався.

Речові докази по справі: - відсутні (повернуті транспортні засоби власникам, постановою слідчого СУ УМВСУ в Хмельницькій області від 30 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження). .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в загальній сумі 8343.83 грн. за проведення судово-автотехнічних експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18780.00 грн. витрати на лікування, моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в сумі 10752.00 грн, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 18780.00 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10752.00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , «Страхової групи «ТАС», про стягнення з ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. та «Страхової групи «ТАС» 14616 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в сумі 10752 грн з цивільного відповідача ОСОБА_7 , задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 285384.00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10752.00 грн.

Стягнути з «Страхової групи «ТАС» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 14616.00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановлені КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1