Провадження № 1-кп/522/2171/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.,

секретаря судового засідання Тончевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000325 від 06.07.2022 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Калюжне Кегичівського району Харківської області, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Атаманенко І.В.,

захисника Клюшнікова Д.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по проспекту Шевченко в місті Одесі, виявив на тротуарі на перехресті провулку Шампанського зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який ОСОБА_1 , маючи прямий умисел, незаконно придбав шляхом знахідки та почав зберігати з метою особистого вживання.

Після цього, 06 липня 2022 року працівниками Управління боротьби із наркозлочинністю в Одеській області Департаменту боротьби із наркозлочинністю Національної поліції України за адресою: місто Одеса, проспект Шевченко, будинок №11-А, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який вів себе підозріло.

В подальшому, слідчо-оперативною групою відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_1 , при якому знаходилась картонна коробка з надписом «Нова Пошта», в середині якої було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та який поміщено до сейф-пакету НП України № SUD3059127.

Вилучена в ході обшуку ОСОБА_1 кристалічна речовина білого кольору, масою 10,08 г., містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Кількісний вміст амфетаміну становить 2,530 г.

Психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, ОСОБА_1 незаконно придбав та незаконно зберігав з метою особистого вживання.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав та підтвердив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що зберігав наркотичний засіб для власного вживання, у вчиненому щиро кається, зробив відповідні висновки та завірив суд, що подібне більше не повториться, просив його суворо не карати та призначити найбільш м`яке покарання.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Так, згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/116-21/10733-НЗПРАП від 22.07.2022 року надана на експертизу речовина білого кольору масою 10,08 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Кількісний вміст амфетаміну становить 2,530 г.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, 2,530 г психотропної речовини амфетаміну складають великий розмір вказаної психотропної речовини.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження інших доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 відповідно до ст.66 КК України, - відсутні.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, у якому він щиро покаявся.

Згідно з досудовою доповіддю служби з питань пробації, виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. На думку орган пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1 покарання, суд враховує його особу, те що він є громадянином України, зареєстрований у Харківській області та має постійне місце проживання в м. Одесі, у лікаря на наркологічному обліку не значиться.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 є раніше не судимою особою.

Згадані обставини, а також відомості про особу обвинуваченого, в своїй сукупності та співвідношенні дають суду підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зазначеному кримінальному провадженні особи потерпілими не визнавалися, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експертів склали 2265,36 грн., на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано суду відповідні докази.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 2265,36 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень 36 коп.) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14.07.2022 року (справа №522/8618/22, провадження №1-кс/522/4280/22), а саме на: полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, схожою на наркотичну.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню: психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін, - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова