ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1571/22 Справа № 212/78/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000015 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Надеждівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,
за участю в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 09 листопада 2022 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого.
В той же час, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, може знищити чи сховати речові докази, збір яких ще триває, незаконно впливати свідків, відомості про яких відомі підозрюваному, проте які ще не встановлені органом досудового розслідування. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Як слідує з оскарженої ухвали, слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, підтверджуються матеріалами справи, а ухвала слідчого судді в цій частині не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі, а також сторона захисту не подавала апеляційну скаргу з підстав необґрунтованості вказаних висновків слідчого судді.
Слідчий суддя також дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу і вважав, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти одному доведеному ризику та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає обґрунтованими вищезазначені висновки слідчого судді, а рішення слідчого судді про відмову в застосуванні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим.
Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як слідує з апеляційної скарги прокурора, він наводить доводи про існування і ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину може знищити чи сховати речові докази, збір яких ще триває, незаконно впливати на свідків, відомості про які відомі підозрюваному, проте які ще не встановлені органом досудового розслідування.
В той же час про наявність таких ризиків слідчий не заявляв у клопотанні і слідчий суддя не встановлював їх наявність, тому такі доводи апеляційної скарги прокурора виходять за межі розгляду клопотання слідчого та є суто формальними.
Доводи прокурора, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх свідків, яким відомо про обставини кримінального правопорушення, проте про таких свідків відомо підозрюваному на яких він може впливати є безпідставними.

Посилаючись на тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, прокурор просить застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, водночас тільки тяжкість злочину, не може бути достатньою підставою для застосування виключного запобіжного заходу.
Прокурор посилається в апеляційній скарзі на високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, проте не наводить конкретних аргументів, які саме обставини цього кримінального провадження свідчать про такий високий ступінь суспільної небезпеки.
Також суд апеляційної інстанції бере до у ваги, що події у цьому кримінальному провадженні мали місце з початку грудня 2021 року по 04 січня 2022 року, внесено в ЄРДР 04.01.2022 року, проведено низку слідчих дій, ОСОБА_7 повідомлено про підозру 08 вересня 2022 року і апеляційному суду прокурором не надано відомостей, що за весь цей час останній переховувався від органу досудового розслідування, ухилявся від явки до слідчого, прокурора або суду, за викликом з`явився до апеляційного суду, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави для висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 можливе виключно шляхом застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 177 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Враховуючи положення ст. 178 КПК України, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце реєстрації та місце проживання та доходить висновку про законність рішення слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 4 ст. 246 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4