Справа № 462/1975/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/39/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 462/1975/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Франківського районного суду Львівської області за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом складання призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався. Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 28.03.2017 близько 17 год. 05 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні магазину «ЕВА-1508», що належить ТзОВ «РУШ» та знаходиться на території ТЦ «Вікторія Гарденс» на вул. Кульпарківська, 226А у м. Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, із прилавку магазину таємно викрали шампунь торгової марки «Head&Shoulders» в кількості 7 одиниць об`ємом 400 мл кожна, загальною вартістю 519 грн 22 коп. Не оплативши вартості товару ОСОБА_5 та ОСОБА_10 пронесли його через касовий контроль та вийшли за межі магазину. У подальшому викраденим товаром розпорядилися на власний розсуд.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_8 у своїй скарзі просить змінити вироку суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`яке покарання; встановити початок строку відбуття покарання у даному кримінальному провадженні з 19.07.2019; зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19.07.2019 по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 28.03.2017, тобто в період дії Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.07.2019 ОСОБА_5 етаповано з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для розгляду кримінального провадження у Залізничному районному суді м. Львова, а тому, на думку захисника, щодо ОСОБА_5 фактично почали застосуватися заходи попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні.
Також захисник вказує, що у резолютивній частині вироку не вказано, з якого часу починається строк відбуття покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить вироку суду змінити: пом`якшити йому призначене судом покарання та зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19.07.2019 по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 19.02.2019 Сихівським районним судом м. Львова його було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, у зв`язку з чим він відбував покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія». Відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.07.2019 ОСОБА_5 його було етаповано до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для розгляду даного кримінального провадження.
Вважає, що оскільки кримінальне правопорушення вчинене ним в період дії Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ, то у строк відбуття ним покарання за оскаржуваним вироком слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.07.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволення з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , доведеність його вини в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 не оспорюється.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів виходить із наступного.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Засади призначення покарання визначені у ч. 1 ст. 65 КК України, а в частині 2 цієї статті зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд врахував конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, завдану шкоду не відшкодував, наявність пом`якшуючих покарання обставин визнання вини та щире каяття.
Окрім того, під час розгляду провадження в суді першої інстанції обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому встановлені не були.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2021, за своїм видом та розміром є співмірним характеру та змісту вчинених ним протиправних дій, їх небезпечності та наслідкам, відповідає визначеній законом меті, є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів й підстав вважати його явно несправедливим внаслідок суворості колегії суддів не вбачає.
Отже, апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про надмірну суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а саме 28 березня 2017 року, діяла редакція ч. 5 ст. 72 КК України, визначена Законом України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
За змістом цього закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається зокрема строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року ОСОБА_5 був етапований з місця відбування покарання ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для участі у судовому засіданні у кримінальному провадженні № 462/1975/17.
До ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_5 прибув 01 серпня 2019 року та перебуває до теперішнього часу.
Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_5 у цій частині слід змінити та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 серпня 2019 року по день набрання вироком законної сили 01 квітня 2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час повністю відбув строк покарання, призначене йому вироком суду першої інстанції у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з фактичним відбуттям ним покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року.

У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 рокущодо ОСОБА_5 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 серпня 2019 року по день набрання вироком законної сили 01 квітня 2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Вважати ОСОБА_5 таким, що відбув покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року у повному обсязі та звільнити його з-під варти негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4