У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року відмовлено в задоволенні подання начальника Миколаївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати. Винести нову ухвалу, якою ОСОБА_7 звільнити від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 листопада 2018 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною та такою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що відповідно до ст. 2 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тому, враховуючи, що на теперішній час вироку суду щодо ОСОБА_7 , який набрав законної сили немає, останній підлягає звільненню на підставі ст.78 КК України, а подання органу пробації - задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні подання начальника Миколаївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив,що з довідки ОСК ГУНП України в Миколаївській області № 24-19112021/48015, вбачається, що 17.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження №0001574. 26.11.2019 ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України та 28.11.2019 кримінальне провадження направлене до суду.

Тобто, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У разі визнання ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст. 286 КК України, при призначенні покарання, підлягають застосуванню положення ст. 71 КК України. У разі ухвалення виправдувального вироку чи постановлення ухвали про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , центр з питань пробації має право повторно звернутися з поданням про звільнення особи від призначеного йому покарання.

Тому, суд дійшов висновку, що звернення до суду з поданням про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.11. 2018, є передчасним.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд апеляційної скарги.

Прокурор вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, дослідивши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого.

Відмовляючи у задоволенні подання начальника Миколаївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,.

З цими висновками суд погоджується.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2018 за ч. 3 ст. 408 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили та прийнятий до виконання. Іспитовий строк за вироком встановлено до 14.11.2021.

В той же час, 17.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження №0001574.

26.11.2019 ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України. Тобто, засуджений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення у період іспитового строку.

Статтею 78 КК України регламентовано правові умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Тому, є правильним висновок суду першої інстанції, що звернення до суду з поданням про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2018, є передчасним.

Так, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст. 286 КК України, при призначенні покарання підлягають застосуванню положення ст. 71 КК України. А у разі ухвалення виправдувального вироку чи постановлення ухвали про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , центр з питань пробації має право повторно звернутися з поданням про звільнення особи від призначеного йому покарання.

З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року про відмову в задоволенні подання начальника Миколаївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8 -Губарєва