Дата документу 20.09.2022 Справа № 335/5334/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/556/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/5334/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 серпня 2022 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням передбачених ч.5 ст. 194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилався на те, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, зроблено неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний та захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , якому 28.08.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.185 КК злочину.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив про відсутність доведених слідчим ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризикам.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, про що свідчить усталена практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі "Хайредінов проти України").

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК, обставин, передбачених ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК ухвалив правильне рішення про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, при цьому слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, які зібрані у даному кримінальному провадженні.

Ні зміст клопотання, ні викладені в апеляційній скарзі доводи не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, одружений, має ІІ групу інвалідності, хворіє на туберкульоз кісток, яка в умовах тримання під вартою може прогресувати, отримує пенсію по інвалідності, за місцем проживання характеризується позитивно, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладанням на останнього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків.

Прокурор зазначив, що відомостей про порушення ОСОБА_8 покладених на нього судом передбачених ч.5 ст. 194 КПК обов`язків він не має. Дана обставина додатково свідчить про правильність, дієвість і достатність обраного слідчим суддею запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, при цьому, ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Отже, при розв`язанні клопотання слідчим суддею прийнято до уваги положення ст.178 КПК стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, достатньо мотивувавши прийняте рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно вказав на недоведеність прокурором в суді існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов вмотивованого висновку про можливість застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, що може запобігти вказаним ризикам, з покладенням на підозрюваного передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4