В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/491/22

15 серпня 2022 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000027 від 12 квітня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабче Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

09 квітня 2022 року, о 13 годині 00 хвилин, на території господарства, що по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 один удар дерев`яною частиною сапи в область голови. Після цього, ОСОБА_6 розвернулась та почала втікати в сторону свого будинку. Не припиняючи своїх насильницьких дій, ОСОБА_4 знову взяв в руки сапу та кинув нею в спину ОСОБА_6 .

У результаті вчинення протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, синців та саден в ділянках голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, садна в ділянці задньої поверхні грудної клітки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

По справі потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди у розмірі 530 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Дав показання, що потерпіла проживає по сусідству та з останньою у нього тривалий конфлікт з приводу меж їх земельних ділянок. 09 квітня 2022 року о 13 годині 00 хвилин, повернувшись зі своєю співмешканкою із базару побачив, що потерпіла перебувала на території його земельної ділянки де щось сапала. Коли він підійшов та зробив останній зауваження, потерпіла вдарила його сапою, але він зміг забрати сапу та кинув у останню навздогін. В результаті чого дерев`яною частиною сапи попав в область голови потерпілої спричинивши їй тілесні ушкодження. Про вчинене шкодує.

Цивільний позов потерпілої у частині спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 530 грн. визнає повністю. В частині спричиненої моральної шкоди заявленої потерпілою у розмірі 50 000 грн. не визнає, оскільки вважає, що потерпіла спровокувала його на конфлікт.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним діяння, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої в частині заявленого позову та письмових доказів: наданих в обгрунтування позову, речових доказів та даних що характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як кримінальний проступок, обвинувачений раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, пенсіонер, зі слів є інвалідом 3 групи, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією статті, за якою кваліфіковано його діяння.

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановив суд, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 придбала медичні препарати на загальну суму 201,50 грн ( а.с.18).

Разом з цим, як стверджує потерпіла вона понесла матеріальні збитки внаслідок кримінального правопорушення у загальному розмірі 530 грн.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_4 , матеріальної шкоди потерпілій в розмірі 530 грн. та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди зважаючи на ту обставину, що цивільний позов в частині матеріальної шкоди обвинуваченим (цивільним відповідачем) визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення цивільного позову в цій частині.

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами внесеними постановою N 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені доводи позивача ОСОБА_6 частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що після спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень вона 10 днів перебувала на стаціонарному лікування. Крім того, у неї погіршився зір, оскільки до цього конфлікту вона перенесла операцію на оці. Все це спричинило їй душевні страждання. На цей час вона потребує знову оперативного лікування.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_6 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним.
Обвинувачений розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілій.
Також суд враховує, що потерпілій завдано тілесні ушкодження, що спричинили їй фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу для його відновлення.
Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та заподіянням такої шкоди потерпілій.
Разом з тим, суд вважає, що потерпіла не обґрунтувала належним чином розміру моральної шкоди, заявленого нею у цивільному позові.
Із показань потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що у зв`язку з заподіянням обвинуваченим легких тілесних ушкоджень потерпілій, остання десять днів перебувала на стаціонарному лікуванні та потребувала подальшого лікування, оскільки відповідно до довідки лікаря офтальмолога від 22 квітня 2022 року(а.с.19), потерпілій ОСОБА_6 поставлений діагноз післятравматичний набряк сітківки правого ока. Як зазначає потерпіла вона мала проблеми зі станом свого здоров`я, оскільки після травмування у неї погіршився зір, та вона була позбавлена можливості у зв`язку із травмуванням звичайного способу життя. З цього приводу, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 зазнала душевних переживань у зв`язку з неможливістю забезпечити нормальний спосіб свого життя протягом тривалого часу та додаткових страждань з цього приводу. Однак, зважаючи на заявлений їх розмір 50 000 грн., суд вважає, що вони є завищеними, а тому підлягають лише частковому відшкодуванню, в межах доведеного позивачем.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої, виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілій страждань, заподіяння їй тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 10 000 грн. В іншій частині позовні вимоги потерпілого є недоведеними.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 530 (п`ятсот тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 відмовити.

Речові докази по справі: добровільно надана під час проведення огляду місця події 14 квітня 2022 року металева сапа із дерев`яним держаком, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній , як власнику.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя