Справа № 308/3959/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріали кримінального провадження №0000992 від 19 серпня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, с. Великі Геївці, фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із незакінченою початковою освітою, не одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, тимчасово не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 17.08.2019 близько 17 годин 20 хвилин навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, з корисливих спонукань, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу методом штовхання викрав саморобний пересувний пристрій типу мотоцикл, що був припаркований на узбіччі за адресою: АДРЕСА_2 , який належав громадянину ОСОБА_5 , та покинув місце вчинення злочину, маючи таким чином реальну можливість розпорядиться викраденим майном. Згідно з висновком експерта № 13/126 від 23.09.2019 року встановлено, що ринкова вартість правого переднього колеса саморобного пересувного пристрою з урахуванням ознак зносу станом цін на 17.08.2019 року становить 90 гривень 00 копійок. Ринкова вартість лівого переднього колеса саморобного пересувного пристрою з урахуванням ознак зносу станом цін на 17.08.2019 року становить 383 гривень 92 копійки. Ринкова вартість лівого заднього колеса саморобного пересувного пристрою з урахуванням ознак зносу станом цін на 17.08.2019 року становить 350 гривень 00 копійки. Ринкова вартість правого заднього колеса саморобного пересувного пристрою з урахуванням ознак зносу станом цін на17.08.2019 року становить 350 гривень 00 копійки. Ринкова вартість двигуна саморобного пересувного пристрою з урахуванням ознак зносу станом цін на 17.08.2019 рокустановить 1019 гривень 70 копійки.
Тим самим умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальні збитки у сумі 2 193 гривні 62 копійки.

Отже, ОСОБА_4 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення в судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування проступку, викладеного в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , без його участі.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченими тому просить суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення (проступку) при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку)визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку.

У зв`язку з наведеним, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК відносяться до категорії кримінальних проступків, його вид та суспільну небезпечність. Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав, в сулу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням викладених обставин справи, особистості обвинуваченого, який має незавершену початкову освіту, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, на обліку в наркологічному диспансері, та на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживанняхарактеризується позитивно, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність покарання, що обтяжують покарання, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання.

Покарання у виді штрафу суд не вбачає за можливе призначити з огляду на майновий стан ОСОБА_4 , а саме: враховує той факт, що він не працює, відповідно не має заробітку /доходу/.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення авто товарознавчої експертизи №13/126 від 23.09.2019 року, витрати на проведення якої становлять 1884,12 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді у 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, але не більше 4 годин в день.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1884,12 грн.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6