Єдиний унікальний номер 341/401/22
Номер провадження 1-кп/341/136/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019 під № 0000326 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Перлівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив хуліганство групою осіб, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за наступних установлених судом обставин.
15.10.2019 близько 19 години особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, разом зі своїм братом ОСОБА_4 на власних велосипедах приїхали у м. Галич Івано-Франківської області, де придбали спиртне та направились до території «Візит-центру», що знаходиться у вказаному населеному пункті по вул. Любомира Гузара, 7. Там в одній із альтанок вони обоє почали розпивати спиртні напої і упродовж наступних декількох годин спілкувались між собою.
У цей час у сусідній альтанці перебувала компанія молодих людей у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які теж проводили свій вільний час, розпиваючи спиртні напої.
Під час розпивання алкогольних напоїв близько 21 години ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення хуліганських дій, підійшли обоє до альтанки, у якій знаходились ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і безпричинно розпочали словесний конфлікт зі вказаними особами. При цьому обидва брати виражалися в адресу цих осіб нецензурними та образливими словами і жодним чином не реагували на прохання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 припинити свої протиправні дії та покинути територію їхньої альтанки.
У результаті цього між особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_10 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з другої сторони, виникла словесна суперечка. Під час сварки особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, підійшла до ОСОБА_5 і нанесла ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки у ділянку обличчя.
У цей момент у сутичку між особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_5 втрутився ОСОБА_6 , який із застосуванням фізичної сили відтягнув особу, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, від ОСОБА_5 і з метою припинення подальшого конфлікту став між ними обома.
У цей час до хуліганських дій особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, активно приєднався брат ОСОБА_4 , який підбіг до ОСОБА_5 і, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що знаходиться у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на загальноприйняті норми моралі та поведінки та діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс йому один удар правої руки у ділянку обличчя, через що у ОСОБА_5 потекла кров.
Після цього особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, нанесла ОСОБА_5 ще удари у ділянку обличчя, а ОСОБА_4 , який знову активно приєднався до дій свого брата, умисно наніс ОСОБА_5 один удар рукою у потиличну ділянку голови.
Від отриманих ударів ОСОБА_5 не втримався на ногах і впав на землю, а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_4 , продовжуючи свої спільні хуліганські дії, демонструючи зверхність та зневагу, діючи з особливою зухвалістю, умисно нанесли йому ще декілька ударів ногами по різних ділянках тіла.
У цей час у конфлікт уже вдруге втрутився ОСОБА_6 , який з метою припинення побиття свого друга із застосуванням фізичної сили відтягнув у сторону ОСОБА_4 та особу, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження. Тим часом ОСОБА_5 , скориставшись ситуацією, піднявся на ноги і побіг до альтанки, однак особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_4 наздогнали його і, продовжуючи свої спільні хуліганські дії, нанесли ОСОБА_5 спочатку руками, а коли він удруге впав на землю ногами, декілька ударів у різні ділянки тіла.
На допомогу ОСОБА_5 знову підійшов ОСОБА_11 і з метою припинення конфлікту погрожував, що викличе на місце події працівників поліції. ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, припинивши свої хуліганські дії, втекли з місця вчинення кримінального правопорушення.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_4 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках обличчя, правої руки та лівої ноги, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство групою осіб, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При цьому розгляд кримінального провадження здійснювався стосовно ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки, обвинувачений в судовому засіданні вину визнав, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та надав суду показання, аналогічні пред`явленим обвинуваченням, які відповідають фактичним обставинам справи і такі ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого у суду немає, з`ясуванням позиції потерпілого, дослідженням документів, які стосуються характеризуючих даних обвинуваченого. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи. Наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України обвинуваченому двічі було детально роз`яснено. ОСОБА_4 свідомо наполіг, що визнає викладені в обвинувальному акті обставини, зазначив, що деталі не пам`ятає, оскільки минуло три роки.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. Водночас зазначив, що зробив для себе належні висновки, щиро шкодує про вчинене, просив суворо не карати та повідомив, що бажає за прикладом брата вступити до ЗС України з метою захисту держави від російської військової агресії. Погодився на міру покарання, яку просив призначити прокурор із застосуванням положень статті 69 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив, щоб судові засідання у кримінальному провадженні надалі проводити за його відсутності. Підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, погодився на застосування положень частини третьої статті 349 КПК України. Просив призначити обвинуваченому не сувору міру покарання, зокрема не пов`язану з позбавленням волі. Зазначив, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченим міру покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини другої статті 296 КК України за це кримінальне правопорушення, у виді штрафу.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, бажання обвинуваченого долучитися до військового захисту держави шляхом вступу до ЗС України. При цьому суд виходить з приписів частини другої статті 66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та аналогічний рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за ч. 2 ст. 296 КК України, відсутність судимості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого за місцем проживання та те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілої сторони і сторони обвинувачення про призначення покарання.
З огляду на викладене, зважаючи на позицію потерпілого і сторони обвинувачення, наявність двох пом`якшуючих обставин та однієї обтяжуючої обставини, врахувавши характер кримінального правопорушення та безпосередньо дії, які вчиняв обвинувачений ОСОБА_4 , відсутність судимості, характеристику за місцем проживання, позицію органу пробації, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 296 КК України за це кримінальне правопорушення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Керуючись статтями 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 296 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини другої статті 296 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_12