Провадження: 1-кп/484/79/22
Справа: 479/309/21
Ухвала

іменем України

18.07.2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № №0000001 від 02.01.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тридуби Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загально середня, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановив

в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , на період судового розгляду кримінального провадження на строк 60 (шістдесят) днів, мотивуючи тим, що він обвинувачуються у вчиненні тяжкого (ч.3 ст.185 КК України) та особливо тяжких злочинів (ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України); підозра відносно обвинуваченого є обґрунтованою, про що свідчать зібрані у межах кримінального провадження докази, крім того наявні передбачені ст. 177 КПК України ризики, яким неможливо запобігти, інакше ніж тримаючи ОСОБА_3 під вартою. Зокрема, те що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілого ОСОБА_6 , та іншого обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка причетна до його вчинення, на потерпілу ОСОБА_8 , використовуючи родинні зв`язки з нею його дружини, а також інших свідків у кримінальному провадженню з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують обвинуваченого; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як є особою неодноразово судимою, веде асоціальний спосіб життя, немає ні тимчасового ні постійного місця роботи, зі слів односельчан зловживає спиртними напоями, уникаючи спілкування з правоохоронними органами після вчинення злочинів вбивства та замаху на вбивство ОСОБА_3 покинув своє місце проживання, переїхавши до іншої області, перед цим вчинивши це один злочин крадіжку майна ОСОБА_8 , а саме мобільного телефону.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити задоволенні клопотання та обрати ОСОБА_3 домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 20-5 Прикінцевих положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Станом на 18.07.2022 член коллегії суддя ОСОБА_9 перебуває у щорічній відпустці, відтак питання про доцільність тримання під вартою обвинуваченого розглядається головуючею суддею ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого згідно з ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.04.2022 року та продовженого ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2022 року спливає 24.07.2022.

Станом на 18.07.2022 завершити розгляд справи з об`єктивних причин не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як визначено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам, визначеним частиною 1 цієї статті, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про запобіжний захід, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Отже, в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт № 0000001 від 02.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

На думку суду, підозра щодо обвинуваченого є обґрунтованою зібраними у межах кримінального провадження доказами, що визначено на стадії підготовчого судового засідання. Питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення суд зможе вирішити лише за результатами судового розгляду і не вправі оцінювати докази у справі наперед з цієї точки зору.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких насильницьких кримінальних правопорушень та одного тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчинив злочини в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства щодо двох осіб. Судове провадження на даний час триває.

ОСОБА_3 не має постійного місця реєстрації, не має ані тимчасового, ані постійного місця роботи, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких насильницьких злочинів, зловжив алкогольними напоями. Після вчинення злочинів - вбивства та замаху на вбивство, ОСОБА_3 покинув своє місце проживання, переїхавши до іншої області, перед цим вчинивши ще один злочин - крадіжку майна.

Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, і свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням тяжкості злочинів та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню доньку, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить обвинувачений на його захисник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 196, 197, 199 КПК України, суд

ухвалив

клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 15.09.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині застосування запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя