Єдиний унікальний номер справи 185/4124/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Павлоград Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Під час проведення судового засідання прокурором було заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту, оскільки в наступний час існують ризики, для обрання вказаного запобіжного заходу: ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків, які на теперішній час не допитані. За час розгляду провадження обвинувачений допускав неявки до суду, чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення. Тому наполягає на обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Захисник заперечує проти обрання будь-якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки обвинувачений не порушує обов`язки, визначені КПК, та сумлінно їх виконує .

Обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання, зазначає, що він намагається працевлаштуватись, за кожним викликом з`являється до суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні заявленого клопотання щодо запобіжного заходу суд виходить з вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, якою передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу, зокрема, є забезпечення виконання обвинуваченим своїх обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта чи спеціаліста; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

На виконання вимог закону судом встановлено, що відносно обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та судового розгляду відповідно до матеріалів кримінального провадження будь-який запобіжний захід не застосовувався.

ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочинів, один з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. В наступний час обвинувачений ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений раніше судимий, неодружений, не працює.

До клопотання прокурора обвинувачений один раз до суду 25.07.2022 року не з`явився, в подальшому будь-яких порушень обов`язків не мав.

За кримінальним провадженням проводиться судове слідство, досліджуються письмові докази сторін провадження, потерпілі та свідки кримінального провадження не допитані.

Будь-яких доказів впливу на свідків обвинуваченим прокурором суду не надано.

Таким чином, суд встановив, що на даний час серед заявлених прокурором ризиків для обрання запобіжного заходу залишається ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки під загрозою можливого покарання, у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачений може ухилитись від суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

У відповідності вимог ст.178 КПК України суд зазначає, що обвинувачений має місце проживання, наявні соціальні зв`язки, обов`язки, покладені КПК України, виконує.

З огляду на наведене та вимог ст.194 КПК України прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведено обставин про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, - а саме у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК України), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана довести існування ризиків для обрання запобіжного заходу.

В підтримання заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту прокурором не доведені: які саме ризики в наступний час існують для встановлених обмежень стосовно обвинуваченого і чому саме запобіжний захід у виді домашнього арешту підлягає застосуванню до обвинуваченого.

Надані в якості підтвердження заявлених ризиків прокурором копії трьох постанов про накладення адміністративного стягнення за порушення користування пасками безпеки та копія протоколу про адміністративне правопорушення за фактом захаращування території, - жодним чином не підтверджують тих ризиків, які визначені в ст.177 КПК України, та які враховуються при обранні запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків:

1) прибувати по першому виклику до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, -

строком на два місяці, тобто до 06.12.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1