Справа № 585/2981/21
Номер провадження 1-в/585/7/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

08 липня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)»,

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить зарахувати у строк відбування покарання строк тримання його під вартою у слідчому ізоляторі з 16.10.2007 р. по 24.09.2008 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання. Пояснив, що 16.10.2007 року вироку відносно нього набрав законної сили, але у 10-денний термін його не привезли в установу виконання покарань і майже рік його утримували в умовах СІЗО, який не є установою виконання покарань. Дії працівників СІЗО з приводу порушення вимог ст. 87 КПК України не оскаржував.

Захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання ОСОБА_5 .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а інших підстав для зарахування ним не наведено.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 1996 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України до одного року виправних робіт з відрахуванням 20 % заробітку (а.с. 84).

З вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_5 перебував під вартою з 18 січня 1996 року. 06.03.1996 року міру запобіжного заходу змінено на підписку про невиїзд (а.с.85-86).

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 25 грудня 1996 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 94 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі. В силу ч. 3 ст. 42 КК України до призначеного покарання приєднати повністю невідбуту частину покарання по вироку Ковпаківського районного суду м. суми від 10 квітня 1996 року і остаточно призначено покарання у виді 8 років 2 місяців 12 днів позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 09 травня 1996 року (а.с. 87-88).

Ухвалою Харківського обласного суду від 04 лютого 1997 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 25 грудня 1996 року залишено без змін (а.с.89).

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2004 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання Київського районного суду м. Харкова від 25 грудня 1996 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою і взято під варту із зали суду (а.с. 90).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2005 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2004 року залишено без змін, що стверджується довідкою (а.с. 90 зв.).

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 14 червня 2007 року ОСОБА_5 засуджений за п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 2 ст. 71 КК України покаранням, призначеним за цим вироком у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, поглинуто невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2004 року у виді 2 місяців 10 днів позбавлення волі і остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишено утримання під вартою, відраховуючи із 11 липня 2006 року (а.с.91-92).

Ухвалою Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року вказаний вирок залишений без змін (а.с.93).

Згідно розпорядження Апеляційного суду Сумської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апеляційного суду Сумської області набрав законної сили 16 жовтня 2007 року (а.с.94).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 30 березня 2020 року ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 11 липня 2006 року по дату набрання вироком законної сили - 16 жовтня 2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 95).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді певного строку відбування покарання, відмовлено (а.с.96).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2021 року зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 січня 1996 року по 06 березня 1996 року включно, з 09 травня 1996 року по 04 лютого 1997 року включно, з 04 жовтня 2004 року по 25 січня 2005 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.97-98).

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017 року), яка підлягає застосуванню при вирішенні даного клопотання, на підставі правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18, згідно якого якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Тобто, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Засуджений ОСОБА_5 просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк перебування у СІЗО у період з 16.10.2007 р. по 24.09.2008 р. у співвідношенні один день перебування у СІЗО за два дні позбавлення волі.

Судом досліджено матеріали особової справи ОСОБА_5 , які вказують на те, що у період з 16 жовтня 2007 року по 13 серпня 2008 року, тобто після набрання вироком законної сили, він перебував в умовах Сумського СІЗО:

Згідно довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» 13 серпня 2008 року ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» (а.с.111).

Хоча ст. 87 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Посилання ОСОБА_5 не впливають на висновки суду про відмову у задоволенні клопотання в частині зарахування строку перебування в СІЗО з 16.10.2007 р. по 24.09.2008 р. як строку попереднього ув`язнення, виходячи з наступного.

До правовідносин з приводу перерахування строку перебування ОСОБА_5 в СІЗО м. Суми після набрання вироком законної сили не можуть бути застосовані норми п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України (під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку), оскільки відповідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ N 11 від 21.12.90 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться: а) про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; б) про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; в) про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо.

Тобто, під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про поновлення в правах особи, обмежених під час кримінального провадження, якщо таке поновлення не було зроблено судом при ухваленні виправдувального вироку; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку; про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно; про дол. речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду; про заходи піклування про неповнолітніх, непрацездатних і збереження майна засудженого, якщо у вироку немає такого рішення, тощо.

У своєму ж клопотанні ОСОБА_5 фактично ставить питання про застосування норм Закону України «Про попереднє ув`язнення», до правовідносин, які чинним законодавством не врегульовані (перебування в умовах, що відповідають умовам тримання під час попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили), тобто фактично мова йде про застосування аналогії закону, що прямо заборонено ч. 4 ст. 3 КК - «Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено».

Оскільки у Загальній частині Кримінального кодексу представлено норми загального значення, які визначають основи кримінальної відповідальності, надають поняття злочину, визначають види та межі покарання за злочини, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання та ін., до правовідносин, урегульованих ч. 5 ст. 72 КК України не можуть бути застосовані норми ЗУ «Про попереднє ув`язнення», навіть якщо ними регулюються схожі правовідносини.

На підставі викладеного в частині клопотання про зарахування терміну з 16.10.2007 р. по 24.09.2008 р.

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку «день за два» також слід відмовити.

При цьому, з метою захисту прав засудженого та з урахуванням Рішення ЄСПЛ «Буглов проти України», суд вважає за доцільне роз`яснити засудженому ОСОБА_5 право звернутися до суду окремим клопотанням в порядку ст. 537 КПК України про оскарження дій працівників (посадових осіб) ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з приводу порушення вимог ст. 87 КВК України та визнання порушення ст. Конвенції «Втручання в особисте життя» та призначити справедливу компенсацію завданої шкоди.

Керуючись ч. 4 ст. 3, ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року, ст.ст. 537, 539 КПК України,

СУД П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 липня 2022 року о 13 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1