В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/434/22

21 червня 2022 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000033 від 12 травня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, працює приватним підприємцем, одружений має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року, ОСОБА_4 неподалік власного господарства АДРЕСА_2 , вирішив облаштувати штучну водойму (ставок) на земельній ділянці сільськогосподарського призначення (цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства), що прилягає до його господарства та перебуває у власності Дзвиняцької територіальної громади.

Так, не отримавши відповідних дозвільних документів у територіальній громаді щодо надання у користування чи власність вказаної земельної ділянки, не ініціюючи питання зміни її цільового призначення, та не маючи в наявності готового та затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, ОСОБА_4 діючи умисно, у листопаді 2021 року, більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, в порушення вимог ст. ст. 20, 125, 126, 168 Земельного кодексу України, без отримання від спеціально уповноважених органів влади відповідних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки для створення штучної водойми, використовуючи техніку та послуги невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно облаштував на земельній ділянці сільськогосподарського призначення (цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства), що прилягає до його господарства за АДРЕСА_2 , та перебуває у власності Дзвиняцької територіальної громади, штучну водойму (ставок) загальною площею 0,0032 га, внаслідок чого порушено цілісність поверхневого шару ґрунту, а утворені заглиблення на вказаній частині земельної ділянки підтоплено підземними та стічними водами, що не дає можливості для відтворення природних властивостей землі і використання з метою сільськогосподарського виробництва, тобто призвело до виведення частини зазначеної земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку за ч. 1 ст. 254 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Про вчинене шкодує.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним діяння, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 254 КК України, як безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як кримінальний проступок, обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює приватним підприємцем, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, характеризується позитивно, одружений має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також суд враховує ті обставини, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного та встановлених під час судового розгляду пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді мінімального розміру штрафу передбаченого санкцією статті, за якою кваліфіковано його діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя