Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/2786/2022 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 754/1486/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 3 ст. 307 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенськ Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Судом у вироку вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 20 грудня 2021 року у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження (невідомий користувач месенджеру «Telegram»), виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах на території Деснянського району міста Києва з корисливих мотивів та з наміром таким чином збагатитися.

З метою реалізації спільного злочинного умислу 20 грудня 2021 року ОСОБА_7 та невідомий користувач месенджеру «Telegram» розробили злочинний план та розподілили між собою ролі, згідно з якими останній шляхом відправки текстових повідомлень у вказаному месенджеру надавав ОСОБА_7 координатами збуту особливо небезпечної психотропної речовини для подальшого здійснення так званих «закладок» на території міста Києва.
У невстановлені досудовим розслідуванням дату і час, у лісовій зоні міста Бровари Київської області ОСОБА_7 знайшов, тим самим незаконно придбав, пакунок з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, яку почав незаконно зберігати при собі з метою збуту, та в подальшому перевіз на невстановленому органом досудового розслідування транспортному засобі до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив зберігати з метою збуту.
08 січня 2022 року приблизно о 18 годині 10 хвилин біля будинку № 25 по вулиці Космонавта Волкова в місті Києві під час затримання працівниками поліції ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України у нього було виявлено та вилучено пакунок в вмістом особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, масою не менше 571,91 г., яку він незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року внесено уточнення в резолютивну частину означеного вироку, а саме вказано, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 08 січня 2022 року.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому призначити покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.
Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги прокурор зазначає про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України, які в даному випадку не підлягали застосуванню, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу внаслідок м`якості.
При цьому апелянт звертає увагу на те, що, призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд у вироку не мотивував, яким чином щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та скоєння кримінального правопорушення вперше істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зважаючи на те, що він є особливо тяжким, полягав у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту, скоєний за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.
Разом із цим вважає, що суд безпідставно визнав активне сприяння розкриттю злочину обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 . Будь-яких даних, які б свідчили про наявність в діях обвинуваченого активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, у вироку не наведено та під час досудового розслідування і судового розгляду справи встановлено не було.
До того ж, факт затримання ОСОБА_7 працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України ставить під сумнів дійсне, щире та невимушене каяття обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, прокурор переконаний, що застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого ним злочину, даним про його особу та конкретним обставинам справи внаслідок м`якості.
Призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі та з конфіскацією майна, на думку апелянта, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, співмірним із тяжкістю злочину і обставинами справи.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 в підтримку доводів і вимог апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити призначене вироком суду першої інстанції покарання без змін, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в судовому засіданні не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються відповідно до правил ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених судом у вироку обставин вчинення кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи вирок суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги прокурора, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приписами ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності і даним про особу винного, з урахуванням встановлених у справі обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції наведених вище вимог закону дотримався в повній мірі.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України суд врахував: характер, ступінь тяжкості і конкретні обставини вчиненого ним злочину; дані про його особу, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його молодий вік; щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше як обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Зваживши на обставини справи, вищенаведені дані про особу ОСОБА_7 , наявність обставин, що пом`якшують його покарання, суд, мотивувавши своє рішення, прийняв рішення про необхідність призначення йому за ч. 3 ст. 307 КК України безальтернативного основного покарання у виді позбавлення волі покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією цього закону, а саме на строк 5 років та із застосуванням обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Колегія суддів погоджується із таким заходом примусу для ОСОБА_7 , вважає його законним, справедливим, необхідним і достатнім для досягнення визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання.

При цьому, всупереч твердженням прокурора, суд правильно визнав активне сприяння розкриттю злочину обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , зважаючи на те, що згідно з матеріалами кримінального провадження: обвинувачений, хоча і був затриманий співробітниками поліції, однак одразу ж повідомив їм про наявну у нього при собі заборонену речовину; показав, за яких обставин, яким способом та з якою метою він придбав, зберігав та перевозив психотропний засіб, чим суттєво допоміг органу досудового розслідування з`ясувати істотні обставини вчиненого кримінального правопорушення; наведені установлені за його допомогою слідством обставини повністю підтвердив в суді.

З урахуванням наведеного та повного визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненому на всіх стадіях кримінального провадження (під час досудового розслідування, в судах першої та апеляційної інстанцій), факт затримання обвинуваченого працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України не ставить під сумнів щирість його каяття у скоєному, а відтак також правильно визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання. До того ж щире каяття обвинуваченого було установлено і органом досудового розслідування, що підтверджується відомостями з обвинувального акта, який був затверджений самим апелянтом прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 .

Щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, його активне сприяння у розкритті злочину, скоєння кримінального правопорушення вперше, на переконання колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, приймаючи до уваги в сукупності: що в результаті затримання та за активного сприяння обвинуваченого було припинено розповсюдження особливо великого розміру особливо небезпечної психотропної речовини масою не менше 571,91 г. серед населення; означену заборонену речовину ОСОБА_7 так і не встиг збути, натомість показав слідству спосіб зв`язку із невстановленою органом досудового розслідування особою, спосіб придбання, етапи подальших дій та свою роль у запланованому збуті психотропної речовини. Наведені встановлені у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання, у співвідношенні із даними про особу обвинуваченого, який раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягується вперше, має молодий вік, та його посткримінальною поведінкою, яка виражалась у допомозі слідству та суду в установленні істини у справі, давали суду обґрунтовані та законні підстави для призначення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Будь-яких інших конкретних та переконливих доводів на спростування такого висновку суду першої інстанції прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає неправильного застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, натомість вважає, що призначене йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 307 КК України, та з конфіскацією майна в повній мірі відповідає ступеню тяжкості та конкретним обставинам вчиненого ним злочину і даним про його особу, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 покарання в межах ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років та з конфіскацією майна, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, та вважає такий захід примусу невиправдано та несправедливо суворим.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4