Справа №:755/9063/20
Провадження №: 1-кс/755/908/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2022 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділу ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000171, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника слідчого відділу ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000171, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Вимоги до клопотання про продовження строків досудового розслідування визначені ч. 2 ст.295-1 КПК України.

У клопотанні про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру зазначаються: найменування (номер) кримінального провадження; всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведені під час кримінального провадження; обставини, що перешкоджали здійснити інші необхідні процесуальні дії раніше; строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_5 звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що наглядно знайомий, який представився ОСОБА_6 , в період часу з жовтня 2018 року до 8 липня 2019 року шляхом обману заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 420 000 гривень. Вказана заява зареєстрована в Журналі єдиного обліку Дніпровського УП УГНП в м.Києві 09.01.2020 р. за № 1537.

Згідно заяви ОСОБА_5 , між її матір`ю ОСОБА_7 та гр. Кондирою, як керівником ТОВ «Тіоніт-груп», виник спір у сфері господарських відносин щодо оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, буд. 13 (зокрема, щодо нежитлових приміщеннь № 1-9 групи приміщень № 13), що вирішувався у Господарському суді м. Києва (справа № 910/15292/18).

Як вбачається з рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця за договором оренди про стягнення 463967,53 грн., з яких: 313967,53 грн. заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018, а саме: 288000 грн. боргу по сплаті за оренду за період з 01.02.2018 по 01.08.2018, 18159,16 грн. боргу по сплаті за електроенергію за період з 01.02.2018 по 01.07.2018, 2979,37 грн. інфляційних збитків, 4829 грн. 3 % річних, а також 150000 грн. збитків, завданих внаслідок неповернення майна позивачу.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018 р. в частині несплати орендних платежів за період з 01.02.2018 по 01.08.2018, а також неповерненням відповідачем майна, належного позивачу, яке було передане відповідачу разом з об`єктом оренди, внаслідок чого відповідачем завдано позивачу збитки у розмірі вартості втраченого майна, крім того, відповідачем не перераховано позивачу платежі за електроенергію.
Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що передав відповідачу в строкове платне користування об`єкт оренди разом з належним позивачу майном, проте в порушення умов наведеного договору відповідач за період з 01.02.2018 по 01.08.2018 не здійснив жодного орендного платежу, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендних платежів за вказаний період у розмірі 288000 грн. Крім того, відповідач не повернув частину майна, належного позивачу, яке було передане відповідачу разом з об`єктом оренди, відсутність такого майна на суму 150000 грн. підтверджується складеним позивачем Актом про звільнення приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018. Позивач зазначив, що внаслідок неповернення відповідачем вказаного майна, останнім завдано позивачу збитки у розмірі вартості втраченого майна. Крім того, відповідачем не перераховано позивачу платежі за комунальні, охоронні, телефонні та інші супутні послуги відповідно до умов п. 4.4 наведеного договору оренди, зокрема, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати вартості спожитої електроенергії в розмірі 18159,16 грн. Крім того, позивачем нараховано до стягнення інфляційні втрати в розмірі 2979,37 грн., три відсотка річних в сумі 4829 грн.
За наведених обставин, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 288000 грн., заборгованості зі сплати вартості використаної електроенергії в сумі 18159,16 грн., інфляційних втрат в розмірі 2979,37 грн., трьох відсотків річних в сумі 4829 грн. та завданих збитків внаслідок неповернення належного позивачу майна в сумі 150000 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач отримав в орендне користування нежитлові приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 13) (в літ.А) загальною площею 341,8 кв. м. Також з об`єктом оренди відповідачу було передано майно, яке перебувало в орендованих приміщеннях, перелік якого зазначений в Акті приймання-передачі об`єкту оренди від 01.02.2018. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту приймання-передачі об`єкту оренди від 01.02.2018 до Договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_5 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, зокрема, в період з 01.02.2018 по 01.08.2018, у визначені Договором строки не здійснив оплату орендних платежів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 288000 грн. Також, відповідач не здійснив оплату вартості використаної електроенергії на підставі виставлених позивачем Рахунків-фактури №СФ-0000016 від 28.02.2018, №СФ-0000031 від 31.03.2018, №СФ-0000039 від 30.04.2018, №СФ-0000040 від 31.05.2018, №СФ-0000048 від 30.06.2018, на загальну суму 18159,16 грн.
Судом встановлено і зазначено в судовому рішенні, що вказані обставини належним чином підтверджуються наявними в матеріалах справи документами та не спростовані відповідачем ОСОБА_5 , зокрема, із наявної у справі Довідки АТ «КБ «Приватбанк» №19805661/12746495 від 02.08.2018 вбачається, що в період з 01.02.2018 по 31.07.2018 по рахунку ТОВ «Тіоніт Груп» № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «КБ «Приватбанк», не проводились взаєморозрахунки з ФОП ОСОБА_5 . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018 в частині своєчасного виконання зобов`язання по сплаті обумовлених наведеним договором платежів, зокрема, з оплати орендної плати та з оплати вартості спожитої електроенергії.
01.08.2018 позивачем, у присутності директора ТОВ «Тіоніт Груп» ОСОБА_8 , представника ТОВ «Тіоніт Груп» ОСОБА_9 та директора ТОВ «Іділія» ОСОБА_10 , було проведено перевірку стану використання орендованих приміщень, в ході якої комісією було встановлено, що орендовані відповідачем приміщення були звільнені ним самовільно. Також під час проведення перевірки комісією було встановлено факт відсутності частини майна в орендованих приміщеннях, яке передавалось в оренду разом із приміщеннями, на загальну суму 150000 грн. Вказані обставини підтверджуються наявним у справі Актом про звільнення приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення від 01.02.2018 та відсутність орендованого майна у приміщенні.
Отже, позивачем належними та допустимими доказами доведено вину відповідача у виникненні збитків та причинний зв`язок між поведінкою відповідача і виникненням збитків, зокрема, із матеріалів справи вбачається, що станом на дату складання Акту про звільнення приміщення від 01.08.2018 в приміщеннях позивача, які були передані відповідачу в оренду, відсутнє обладнання яке знаходилось у вказаних приміщеннях станом на дату укладання Акту приймання-передачі об`єкту оренди від 01.02.2018, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, підтверджуються належними та допустимими доказами, а відтак, підлягають задоволенню та відповідно з відповідача підлягають стягненню збитки в розмірі 150000 грн.
Рішенням суду постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп» (04205, м. Київ, просп. Оболонський, буд. 22-В, кв. 97; ідентифікаційний код 39257236) 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 18159 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 16 коп. заборгованості зі сплати вартості спожитої електроенергії, 2979 (двi тисячi дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 37 коп. інфляційних втрат, 4829 (чотири тисячi вісімсот двадцять дев`ять) грн. трьох відсотків річних.

25.02.2019 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18, яке набрало законної сили 22.02.2019, видано судовий наказ.
28.02.2020 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_5 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18 за нововиявленими обставинами, відповідно до якої заявник просить суд переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки ОСОБА_7 (орендар приміщення), та її донька

ОСОБА_5 не володіли знаннями у галузі господарського права, то вдались до пошуку особи, яка мала представляти їх інтереси у господарському суді. Свідок

ОСОБА_11 порекомендувала їм звернутись до гром. ОСОБА_6 , який, за її словами, був адвокатом та міг посприяти вирішенню справи у суді.

Під час особистого спілкування ОСОБА_6 справив враження кваліфікованого юриста та запевнив, що є впливовою людиною, яка має зв`язки в Генеральній прокуратурі України, Державній судовій адміністрації України, тощо, та запевнив, що за відповідну грошову винагороду він буде представляти інтереси ОСОБА_7 в суді. Оплата послуг ОСОБА_6 відбулась в готелі «Турист» в готівковій формі, проте отримання вказаних сум коштів будь-якими розписками оформлено не було. В подальшому ОСОБА_6 систематично вимагав оплати його послуг, а грошові кошти просив перераховувати на банківські картки різних осіб, реквізити яки він надавав.

В період з 2018 до 2020 року спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відбувалось через месенжер, при цьому останній запевнив, що представництво в суді відбувається належним чином, рішення суду буде на користь ОСОБА_7 , а відносно ОСОБА_9 за його зверненням відкрито кримінальне провадження. При цьому на підтвердження своїх слів останній надавав ОСОБА_7 підроблений витяг з ЄРДР, підроблену відповідь від імені Генеральної прокуратури та ряд інших підроблених документів на підтвердження його діяльності, як представника ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_6 постійно надавав ОСОБА_7 неправдиві відомості про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, арешту та інші неправдиві дані, при цьому вимагаючи від ОСОБА_7 сплати різних сум грошових кошів за пророблену ним в якості представника роботу, а також повідомляв неправдиву інформацію про те, що при подачі заяв та запитів в різні правоохоронні органи нібито стягується «державне мито», яке потрібно вносити на рахунок органів поліції та прокуратури. ОСОБА_7 , будучи юридично необізнаною, надавала ОСОБА_6 різні суми грошових коштів, а всього передала останньому грошові кошти на загальну суму 420 000 гривень.

В подальшому Господарським судом м. Києва було винесено рішення у справі на користь ОСОБА_9 , яке було звернуто до виконання, та відкрито виконавче провадження.

Так, в ході досудового розслідування проведені наступні слідчі дії, заходи забезпечення кримінального провадження, та прийнято процесуальні рішення:
- допитано в якості потерпілої ОСОБА_7 ;

- оглянуто листування між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за допомогою месенжерів, скріншоти долучено до матеріалів кримінального провадження;

- долучено роздруківку щодо руху грошових коштів по банківській картці ОСОБА_7 , де зафіксовано перекази коштів на банківські карти, які надавались ОСОБА_6 ;

- долучено до матеріалів кримінального провадження підроблені документи (витяг з ЄРДР, запити до різних органів та установ, договори з захисниками), які надавались ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 на підтвердження роботи, яка ніби-то ним проводилась;

- шляхом направлення запитів до органів Генеральної прокуратури витребувано інформацію та встановлено, що всі документи, які надавались ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 , є підробленими;

- шляхом направлення запитів до Національної асоціації адвокатів витребувано інформацію та встановлено, що договір з адвокатом ОСОБА_12 та ОСОБА_5 (який було надано ОСОБА_6 ) є підробленим;

- допитано в якості свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона працювала репетитором української мови в родині ОСОБА_6 , і саме вона порекомендувала своїй подрузі ОСОБА_7 звернутись за правовою допомогою до останнього;

- допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який є потерпілим від аналогічних дій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні 0001279;

- допитано в якості свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що ОСОБА_6 шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 200 000 доларів США у його знайомого ОСОБА_16 (кримінальне провадження розслідується органами Генеральної прокуратури України);

- допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який підтвердив факт того, що він є директором ТОВ «Тіоніт-Груп», яке мало господарський спір з ФОП « ОСОБА_17 » ( ОСОБА_7 ), проте така особа, як ОСОБА_6 , йому не відома та будь-яких стосунків з останнім, а також його номеру телефону він не має.

Як вбачається зі змісту клопотання органу досудового розслідування, постановою начальника слідчого відділення ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_18 від 01.07.2021 року кримінальне провадження № 0000171 від 10.01.2020 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_19 від 04.05.2022 р. постанову начальника слідчого відділення ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01.07.2021 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000171 від 10.01.2020 року, скасовано.

Водночас у клопотанні зазначено, що копія ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.05.2022 р. була отримана Дніпровським УП ГУНП в м. Києві лише 27.05.2022 р., тому, на думку органу досудового розслідування, з урахуванням фактично використаного строку досудового розслідування, строк розслідування кримінального провадження закінчується 08.06.2022 р.

Враховуючи, що для завершення досудового розслідування та прийняття законного і обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд додаткових слідчих (розшукових) дій, зокрема: встановити місцезнаходження ОСОБА_6 та перевірити останнього на причетність до вчинення розслідуваного злочину, а також встановити місцезнаходження та допитати в якості свідка дружину ОСОБА_6 , а також виконати інші слідчі дії, у виконанні яких виникне необхідність, органом досудового розслідування порушено питання продовження строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав внесене клопотання та просив продовжити строк досудового розслідування на шість місяців.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтоване клопотання, а також заслухавши прокурора в залі судових засідань, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0000171, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів. Таким чином, у випадку, коли жодній особі не повідомлено про підозру, строк досудового розслідування складає вісімнадцять місяців, згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою начальника слідчого відділення ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_18 від 01.07.2021 року кримінальне провадження № 0000171 від 10.01.2020 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_19 від 04.05.2022 р. постанову начальника слідчого відділення ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01.07.2021 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000171 від 10.01.2020 року, скасовано.

Таким чином, строк досудового розслідування відновів свій перебіг та, з урахуванням положень ст. 219 КПК України, продовжився до 13.05.2022 року включно.

06 червня 2022 року начальник слідчого відділення ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_18 , за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді із клопотанням про продовження строків досудового розслідування.

Водночас згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Водночас слідчий суддя враховує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Так, на момент розгляду слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва скарги представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_20 на постанову начальника СВ ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 від 01.07.2021 р. про закриття кримінального провадження № 0000171 від 10.01.2020 року та, відповідно, її скасування, на території країни діяв воєнний стан.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість подальшого проведення, закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності - строк досудового розслідування у кримінальному провадженні зупиняється на підставі вмотивованої постанови прокурора з викладом відповідних обставин та підлягає поновленню, якщо підстави для зупинення перестали існувати. До зупинення досудового розслідування прокурор зобов`язаний вирішити питання про продовження строку тримання під вартою.

Водночас матеріали клопотання про продовження строку досудового розслідування, передані в розпорядження слідчого судді, не містять відомостей про те, що відповідні рішення щодо зупинення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні приймались прокурором.

Таким чином, на момент звернення органу досудового розслідування із клопотанням до суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився та не може бути подовжений у розумінні положень ст.ст. 294 295-1 КПК України.

За таких обставин, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 219, 294, 295-1 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника слідчого відділу ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000171, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1