Єдиний унікальний номер №943/679/22
Провадження № 1-кп/943/131/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року

Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
особи щодо якої застосовуються
заходи виховного характеру ОСОБА_4
його законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_7
провівши в приміщенні суду в м. Буськ судове засідання з розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, що зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Буського районного суду Львівської області від прокурора надійшло кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 у зв`язку з вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України.
Так, неповнолітній ОСОБА_4 , 13 жовтня 2021 року, приблизно о 19.30 год, перебуваючи разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 біля футбольного поля Красненського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 за адресою Львівська область Золочівський район смт. Красне вул. Заводська, 12, під час стрільби з рогатки, діючи недбало, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи більш обачливо, знаходячись на відстані приблизно 10.5 метра від останнього, здійснив постріл з рогатки каменем в сторону ОСОБА_9 , який в цей час зупинився зашнурувати кросівки, та влучив йому у праве око, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді контузії правого ока важкого ступеня, травматична ерозія рогівки, розрив райдужки, травматичний мідріаз, травматична катаракта та розрив судинної оболонки правого ока, спричинивши останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_4 є неповнолітній, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.
ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.
Законний представник ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.
Захисник неповнолітнього, адвокат ОСОБА_6 просив суд задоволити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.
Законний представник потерпілого ОСОБА_9 , його мати ОСОБА_7 , не заперечили проти заявленого клопотання.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.
Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України доведена в повному обсязі.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання.
ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_11 , які згодні на передачу сина під їх нагляд.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, примусовий захід виховного характеру у вигляді передача неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .
Строк застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері для ОСОБА_4 визначити терміном 1 (один) рік.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 дній з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1