печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні №0000212 ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
У провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні №0000212 ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

У вимогах скарги особа, яка подала скаргу просить зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань та Служби безпеки України, в тому числі Відділ забезпечення досудового слідства Служби безпеки України у кримінальному провадженні № 0000212 перевести підозрюваного ОСОБА_3 , який тримається під вартою у Відділі Забезпечення Досудового розслідування Служби Безпеки України до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для забезпечення дотримання прав останнього.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що узгоджується з нормами кримінального процесуального закону.

Як встановлено судовим розглядом, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000212 від 19.09.2016 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2021 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.11.2021 включно. Після проголошення судового рішення ОСОБА_3 взято під варту у залі суду та доставлено до ДУ «Київський слідчий ізолятор» (адреса: 34050, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 у межах строку досудового розслідування до 14.01.2022.

У подальшому, підозрюваного ОСОБА_3 переведено до Відділу забезпечення досудового слідства Служби Безпеки України, який розташований за адресою 02000, м. Київ, пров. Аскольдів, буд. 3А, що, на переконання скаржника є незаконним та порушує права підозрюваного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та ін.) та звільнення особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положенням ст. 206 КПК України забезпечується процесуальний механізм звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

В системі Служби безпеки України режим перебування у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) осіб, підозрюваних у підготовці чи проведенні розвідувально-підривної, терористичної діяльності та вчиненні інших злочинів, розслідування яких віднесено до компетенції органів СБУ, осіб, які проникли на об`єкти та в місця, що охороняються органами і підрозділами СБУ регламентує Інструкція про порядок тримання осіб у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) Служби безпеки України затверджена наказом Служби безпеки України 26.07.2008 N 589.

У відповідності до п. 1.4. Інструкції, терміни тримання у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) затриманих і осіб, які тримаються під вартою визначаються відповідно до законодавства України.

Згідно з п.1.5. Інструкції спеціально відведене місце для тимчасового тримання (ізолятор тимчасового тримання) забезпечує тримання: осіб, затриманих за підозрою у вчиненні злочину; осіб, які тримаються під вартою на термін до 3 діб (якщо їх доставка до слідчого ізолятора (далі - СІЗО) у цей строк неможлива через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть перебувати в спеціально відведеному місці для тимчасового тримання (ізоляторі тимчасового тримання) не більше 10 діб; підсудних (засуджених), які прибули із СІЗО у зв`язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих дій.

У відповідності до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

З аналізу викладеного слідує, що підставою для звільнення особи з-під варти, в порядку ст. 206 КПК України, є лише відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти особа після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку та у випадку якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено, постановою Старшого слідчого в ОВС ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 24.11.2021 до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано організаційно-технічні та інші заходи, спрямовані на захист його життя та здоров`я, шляхом переведення в інше місце із спеціальним режимом тримання - Відділ забезпечення досудового слідства Служби безпеки України, розташований за адресою: м. Київ, провулок Аскольдів, 3-А.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин, підозрюваний ОСОБА_3 утримується у Відділі забезпечення досудового слідства Служби Безпеки України на підставі рішення слідчого та ухвали слідчого судді.

Разом з тим, в порядку ст. 206 КПК України, не вирішується питання щодо законності рішень слідчого, прокурора чи рішень суддів.

Дана скарга не є по суті скаргою в порядку ст. 206 КПК України, а відтак слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного у к/п № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1