ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2849/21 Справа № 214/5810/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0082) щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.10.2021 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та особу останнього, суд посилався на те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили існувати.
В апеляції:
- обвинувачений просить ухвалу суду скасувати.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_5 посилається на недотримання прокурором вимог ч. 1, 2 ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України, а суд в порушення ст. 370 КПК України задовольнив клопотання прокурора.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заява про участь у розгляді справи не надходила. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги обвинуваченого, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторони обвинувачення.

Заслухавши обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спроби обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які за ступеню тяжкості відносяться до умисних тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Окрім цього, враховуючи стадію судового розгляду кримінального провадження, ступень тяжкості інкримінованих злочинів, існує висока вірогідність вчинення впливу на свідка, оскільки, як вбачається з оскаржуваної ухвали, обвинувачений після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження міг дізнатися про особу, яка проводила оперативну закупівлю. Також обвинувачений може вплинути на понятих та інших свідків, які були допитані на стадії досудового слідства, але ще не допитані в суді.
Разом з тим, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, про що свідчить та обставина, що на теперішній час щодо обвинуваченого направлені до судів м. Кривого Рогу ще два обвинувальні акти по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який на теперішній час розглядається Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який на теперішній час розглядаються Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не стає та може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості та характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за даних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином, доводи та вимоги обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали суду не встановлено, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року щодо про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4