УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , власник майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 201 000 000 010 72 від 03.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 201 000 000 010 72 від 03.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про накладення арешту на майно, що було вилучене 15.12.2021 за результатом проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001072 від 03.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, а саме заволодіння нерухомим майном на території міста Києва та інших регіонів України, що належить громадянам, які відносяться до соціально вразливої категорії населення, а саме особам похилого віку.

Проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 разом з іншими не встановленими особами, які, ймовірно, причетні до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в своїй протиправній діяльності використовують приміщення квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 275656287, квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000, на праві власності зареєстрована на ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 79441 від 17.02.2017 року.
15.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем здійснення своєї професійної діяльності адвоката ОСОБА_5 , за результатом якого було виявлено та вилучено ряд речей та документів, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

16.12.2021 вищевказані виявлені та вилучені речі, предмети та документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на речі та документи, що були вилучені 15.12.2021 за результатом проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожна окремо, доводи клопотання підтримали та просили клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власника майна та її представник адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку. Крім того, зазначили, що на даний час відсутні будь-які фактичні дані щодо того, що вилученні речі та документи можуть мати будь-яке доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, власник майна ОСОБА_5 наголошувала, що є діючим адвокатом, а вилученні документи є виключно документами, що необхідні для здійснення її професійної діяльності, при цьому зазначила, що у разі потереби готова надати органу досудового розслідування копії завірені у належний спосіб усіх необхідних їм документів.

Заслухавши прокурорів, власника майна та її представника, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи із наступного.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 120 201 000 000 010 72 від 03.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

15.12.2021 в рамках даного кримінального провадження було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем здійснення своєї професійної діяльності адвоката ОСОБА_5 , за результатом якого було виявлено та вилучено ряд речей та документів, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на речі та документи, що були вилучені 15.12.2021 у ході проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на документи, що були вилученні під час проведення обшуку, з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, жодних даних про те, що надокументи, що були вилученні приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем здійснення своєї професійної діяльності адвоката ОСОБА_5 може бути накладено арешт з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься.
Щодо посилання слідчого в постанові про визнання майна речовим доказом на те, що документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, в зазначеній постанові не приведено.

Окрім того, прокурор звертаючись з вимогою про накладення арешту на документи, що були вилученні під час проведення обшуку не зазначає та не обґрунтовує, що єдиним способом їх збереження є такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, згідно переліку зазначеного у клопотанні, що було вилучене 15.12.2021 за результатом проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошений 30.12.2021 о 13 год. 30 хв..

Слідчий суддя: