ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5763/20 Номер провадження 11-кп/814/930/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
представника потерпілого, адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003505 від 07.12.2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, одруженого, працюючого провідним фахівцем ПрАТ «Завод «Лтава», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 з внесеними змінами на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривень 08 коп.
По справі вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, 28 листопада 2019 року, приблизно о 18 год 45 хв, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з дворової території вулиці Ветеринарної, 22 на вул.Європейську в м.Полтаві, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 , який рухався велосипедом марки «Pride» по вул.Європейській у напрямку вул.Київське шосе.

У результаті дорожньо транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому Th12 хребця, забою поперекової ділянки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо транспортної пригоди та наслідків, що настали явилося порушення водієм ОСОБА_7 п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П.10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

П.2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення вказаних вимог ПДР ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, він мав технічну можливість запобігти даній дорожньо транспортній пригоді шляхом виконання п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження посилаючись на невідповідність судового рішення фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначенні покарання суд не врахував наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей.

Крім того, при призначенні додаткової міри покарання судом не враховано довідку з місця роботи ОСОБА_7 , відповідно до якої він зобов`язаний мати свідоцтво про право керування транспортними засобами, оскільки займає посаду провідного фахівця з постачання.

У випадку позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами останні втратить єдиний спосіб заробітку, а відтак не зможе платити штраф.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо проведення судового засідання за відсутності його захисника та фактично заявив про зміну апеляційної скарги. Зазначив, що вину визнає в повному обсязі, щиро кається у вчиненому та, просить пом`якшити покарання, а саме зменшити розмір штрафу та не призначати додаткового покарання.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити покарання, прокурора, який заперечував щодо поданої захисником апеляційної скарги, позицію представника потерпілого ОСОБА_8 , який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника з внесеними змінами обвинуваченим підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд правильно встановив фактичні обставини провадження та зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних по даному кримінальному провадженню та всебічно, повно та об`єктивно досліджених доказах, які детально наведені у вироку суду.

Відповідно до висновку судової інженерно транспортної експертизи № 329 від 18.05.2019 року, в заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_11 був зобов`язаний діяти відповідно до п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України та він мав технічну можливість запобігти даній автопригоді шляхом виконання вимог даних пунктів ПДР, для чого в нього не було будь яких перешкод технічного характеру. Невідповідності з вимогами п.п.10.1, 10.2, 2.1 розділу 33 ПДР України в діях водія ОСОБА_11 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці велосипедист зобов`язаний був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР та він не мав технічної можливості уникнути заданої дорожньо транспортної пригоди. У діях велосипедиста ОСОБА_10 будь яких невідповідностей з вимогами ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається
Зазначені висновки експертизи підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 28.11.2019 року, та фототаблицями, відповідно до яких зафіксовано дорожню обстановку, місцезнаходження автомобіля марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда, наявність слідів, пошкоджень на транспортних засобах.
Потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що 28.11.2019 року, приблизно о 18 год. 45 хв. він рухався у темну пору доби на велосипеді по вул.Європейській у м.Полтаві, в напрямку вул. Харківське шосе, у межах першої правої смуги руху. Під`їжджаючи до виїзду з Меблевого кварталу, він побачив позашляховик білого кольору, який виїжджав з цієї території та при виїзді зупинився. Однак, коли він проїжджав повз нього, то водій прискорив рух, від чого допустив з ним зіткнення та він упав на проїжджу частину дороги. Після цього було викликано поліцію та швидку допомогою, якою він був доставлений до 1 МКЛ м.Полтави, де після огляду та знеболення відпущений додому для подальшого лікування.
03.12.2019 року ОСОБА_10 звернувся до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій повідомив, що 28.11.2019 року, приблизно о 18 год. 45 хв., навпроти Меблевого кварталу відбулася автопригоди, в ході якої він був травмований автомобілем, коли рухався на велосипеді по вул.Європейській у м.Полтаві. (а.с.135).
Згідно даних рапорту інспектора Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, 28.11.2019 року, о 20 год 34 хв. з травмпункту 1 МКЛ м.Полтави та о 18 год 55 хв. від ОСОБА_10 на службу 102 надійшло повідомлення про автопригоду за участю останнього під час його руху на велосипеді по вул. Європейській у м.Полтаві. (а.с.136, 137-138).
Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
На а.с.165 168 року наявний протокол огляду відеозапису, який був наданий потерпілим ОСОБА_10 та на якому зафіксовано момент зіткнення автомобіля марки Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 з велосипедистом ОСОБА_10 , який досліджено судом з переглядом відеозапису в судовому засіданні.
06.05.2019 за участю потерпілого ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент, у ході якого останній підтвердив надані ним показання та безпосередньо на місці події вказав розміщення автомобіля та велосипеда в момент зіткнення, місце наїзду, тобто відтворив яким чином було здійснено на нього наїзд автомобілем.
Таким чином, із матеріалів провадження вбачається, що судом досліджено всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для даного провадження.

За таких обставин колегія суддів визнає, що суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності та обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності не притягувався, визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має на утриманні малолітню дитину, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Також судом було враховано досудову доповідь органу пробації, відповідно до якого, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, ризик його небезпеки для суспільства, визначено як низький.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч.1ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.
Як вбачається з вироку, суд визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення обвинуваченим 28 листопада 2019 року. На той час ст. 286 КК України діяла в редакції закону № 586-VI від 24.09.2008, відповідно до якої санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала покарання у виді штрафу в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 року, було змінено санкцію ст. 286 КК України, а саме санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, із урахуванням положень ст. ст. 4, 5 КК України до обвинуваченого повинні застосовуватись положення ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 586-VI від 24.09.2008), оскільки законом від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 року, погіршувалось становище обвинуваченого, а тому цей закон не має зворотної сили і не поширюється на обвинуваченого ОСОБА_7 .
Тому судом першої інстанції при призначенні покарання правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
При цьому, санкцією частини ч. 1 ст. 286 КК України , яка діяла в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008, передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Згідно роз`яснень, що висвітлив Пленум Верховного Суду України в абз.абз 1, 3 п.21 постанови №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що судам, у кожному випадку призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст.286 та ст.287 КК України) необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно .
Як убачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, суд першої інстанції своє рішення ніяким чином не мотивував.
При апеляційному розгляді скарги на вирок з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 працює в ПАТ «Завод Лтава» з червня 2002 року по теперішній час на посаді провідного фахівця з постачання, та згідно характеристики директора ПАТ від 18.06.2020 року його щоденна робота пов`язана із керуванням транспортним засобом.
Матеріалами кримінального провадження також підтверджується, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, одружений, має на утримання двох дітей, дорожньо - транспортна пригода не призвела до загибелі людей, під час керування транспортним засобом ОСОБА_7 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, а тому колегія суддів вважає недоцільним призначати йому додаткове покарання за ч.2 ст.286 КК України - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, в судовому засіданні під час перегляду оскаржуваного вироку було встановлено, що обвинувачений частково відшкодовує завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому ОСОБА_10 , яку суд вирішив стягнути, згідно оскаржуваного вироку, у ході часткового задоволення цивільного позову. До того ж, обвинувачений пояснив, що позбавлення його права керувати транспортними засобами позбавить його можливості відшкодовувати потерпілому моральну шкоду.
Врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає зміні із прийняттям рішення судом апеляційної інстанції про виключення із резолютивної частини вироку рішення суду щодо призначення обвинуваченому за ч.1 ст.286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та досягненню мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 з внесеними змінами задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 586-VI від 24.09.2008) до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4