Справа № 646/5686/21
№ провадження 1-кп/646/706/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.21 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження №0000352 від 09.06.2021 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює розгляд вищевказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.1 ст.152 та ч.1 ст.187 КК України, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 7 років. Разом з тим, існують вагомі підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення його вини. Крім того, обвинувачений не має міцних та стійких соціальних зв`язків, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, не має легального та стабільного джерела доходу. Це свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, яким відомо про обставини справи та про місце проживання та роботи яких обвинуваченому відомо, та шляхом залякування змусити потерпілу та свідків змінити свої покази. Так, ще не допитані в якості свідків батьки обвинуваченого, з якими він проживає і які можуть підтвердити, що у них вкрай погані стосунки з сином. В той же час, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник подала до суду клопотання-заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та доручити прокурору внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про порушення конституційних прав та незаконного затримання ОСОБА_5 , перевищення службових повноважень працівниками поліції та здійснити перевірку. В обгрунтування свого клопотання захисник пояснила, що жоден ризик, на який вказує прокурор, не доведений. Так, її підзахисний не був оголошений у розшук, не намагався втекти, не переховувався. Під час його затримання не було вилучено будь-яких документів, які давали б підстави вважати, що він хоче переховатися. Крім того, від свідків не було скарг чи заяв щодо намагання обвинуваченого здійснити на них вплив. Обвинувачений не був раніше судимий, має постійне місце проживання. Його батьки, з якими він проживає, потребують його допомоги. Крім того, затримання обвинуваченого відбувалося з порушенням його права на захист, оскільки йому не було надано захисника, а також оскільки він тривалий час перебував під контролем працівників поліції без оформлення відповідних процесуальних документів. При цьому свідок ОСОБА_8 підтвердив у судовому засіданні, що до обвинуваченого було застосовано саме процедуру затримання. Його затримання відбулося 15.06.2021р. о 12.20 год. у місті Чугуїв, а повідомлення про його затримання надійшло до центру з надання безоплатної вторинного правової допомоги лише 16.06.2021р. о 02.00 год. Тому і всі докази, які надає сторона обвинувачення, є недопустимими.
Обвинувачений в судовому засіданні також заперечував проти клопотання прокурора, підтримуючи клопотання свого захисника, наполягаючи на тому, що домашній арешт є достатнім запобіжним заходом відносно нього. При цьому обвинувачений пояснив, що на момент затримання він неофіційно працював на будівництві, допомагав своїм батькам, з якими проживав разом. Обвинувачений також пояснив, що у нього нормальні стосунки з батьками, які зараз підтримують його, та що у них був лише один випадок, коли вони посварилися і він пішов. Що стосується обставин його затримання, то він дійсно був затриманий у м.Чугуєві, до нього були застосовані кайданки, працівники поліції його піддавали незаконним заходам психологічного та фізичного впливу. Він був позбавлений можливості зв`язатися з адвокатом та батьками.
Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, посилаючись на його обгрунтованість.
Потерпіла також підтримала клопотання прокурора та просила суд врахувати, що після того, що сталося, вона перебувала у депресивному стані, у неї виникали думки про самогубство, і зараз їй страшно, коли вона думає, що обвинувачений може перебувати десь поблизу неї.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого в подальшому було продовжено ухвалою суду від 02.09.2021 року строком до 31.10.2021 року.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 інкримінується вчинення нетяжкого та тяжкого насильницьких злочинів, за які законом передбачено безальтернативний вид покарання - позбавлення волі.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання у Харківській області, офіційно непрацевлаштований, офіційних законних джерел доходів не має, не є одруженим, дітей чи інших осіб на своєму утриманні не має. За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно та як особа, що була помічена у насиллі по відношенню до родини. Позитивно характеризується за місцем несення у 2015, 2016 р.р. військової служби, як добросовісна особа з почуттям відповідальності, що користується авторитетом та повагою у своїх товаришів по службі та командирів. Відносно обвинуваченого складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо вчинення домашнього насильства за місцем його проживання. У 2012 році обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України за фактом нанесення ножевих поранень іншій особі, але постановою суду від 23.01.2014р. був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з клопотанням потерпілої особи про закриття кримінальної справи у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Також, під час попереднього вирішення питання щодо запобіжного заходу в судовому засіданні обвинувачений пояснював, що він не працевлаштований та не має офіційних джерел доходу.
Отже, судом встановлено, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання та офіційні джерела доходів. Будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений утримував своїх батьків, суду не надано. При цьому батьки обвинуваченого, які є свідками саме сторони обвинувачення, ще не допитані в судовому засіданні. Разом з тим, в матеріалах справи містяться відомості про вчинення обвинуваченим насильницьких дій по відношенню до родини. При цьому, як пояснила прокурор у судовому засіданні, допит батьків обвинуваченого як свідків є необхідним для з`ясування обставин щодо даних, які характеризують обвинуваченого, зокрема, щодо його поведінки у родині. Що ж стосується позитивної характеристики обвинуваченого за місцем несення військової служби, то ця характеристика надана лише за період у два роки, в той час, як характеристика за місцем проживання охоплює більш тривалий період. Крім того, з урахуванням особливостей такої сфери життєдіяльності, як несення військової служби, яка суворо регламентована та має сувору службову ієрархію, а також чіткий дисциплінарний механізм, поведінка особи під час несення служби не може відобразити повної картини щодо її особистісних рис.
Крім того, суд враховує ту обставину, що потерпіла відчуває страх перед думкою про можливе перебування обвинуваченого поряд з нею, що ставить її у особливо вразливе становище.
Отже, зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам, судом не встановлено.
Що стосується доводів захисника про незаконність затримання обвинуваченого, порушення його права на захист та, як наслідок, недопустимість доказів, отриманих органом досудового розслідування, то оцінка таким обставинам може бути надана після дослідження усіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.
При цьому, суд звертає увагу, що сторона захисту не зверталася до компетентного органу з заявою про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення відносно обвинуваченого у зв`язку з порушенням його прав. І обвинувачений та захисник не позбавлені можливості самостійно звернутися з такою заявою.
Таким чином, з урахуванням всіх вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
При цьому, з урахуванням сукупності всіх встановлених обставин, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст.177, 183, 331, 369-372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2021 року включно.
Відмовити у клопотанні захисника про доручення прокурору внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про порушення конституційних прав та незаконного затримання ОСОБА_5 , перевищення службових повноважень працівниками поліції та здійснити перевірку.
Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1