№ провадження 1-кс/208/2352/21
УХВАЛА
Іменем України

20 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000596 від 14.12.2021 року за ст. 290 КК України, -

встановив:
Дізнавач звернувся до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами), який знаходиться в даному автомобілі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 без номеру шасі (кузова, рами).

З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 14.12.2021 року за адресою: м. Кам`янське, бул. Будівельників, 53, під час огляду працівниками поліції транспортного засобу «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, підробку або заміну ідентифікаційного номера кузову.За даним фактом 14.12.2021 року внесені відомості в ЄРДР за № 0000596 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.14.12.2021 року було опитано гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий повідомив, що близько року тому придбав автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , по технічному паспорту у невідомого йому чоловіка.В ході перевірки працівниками ДБН НП України, було встановлено, що на даному автомобілі «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відсутній номер шасі (кузова, рами). Також було встановлено, що існує другий автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 року в ході огляду місця події автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами), яким керував ОСОБА_4 , було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Медична 15. Дізнавач зазначив, що даний автомобіль має суттєве значення по кримінальному провадженню, як речовий доказ.Необхідність арешту майна дізнавач обгрунтовує тим, що не застосування цього заходу спричинить можливість подальшого відчуження, переховування, знищення та втрати майна, яке є предметом кримінального правопорушення та потребує більш детального дослідження.
В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримала з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Стосовно ситуації, що склалась, пояснив, що автомобіль ним придбаний по техпаспорту без переоформлення. Зазначив що при придбанні він здійснював перевірку авто, жодних проблемних питань при перевірці виявлено не було. Просив не накладати арешт на авто.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що клопотання взагалі подано не тим суб`єктом, оскільки ОСОБА_4 є співробітником правоохоронних органів, досудове слідство повинно здійснюватись підрозділом ДБР. Також адвокат зауважив, що в ході огляду не було виявлено будь-яких пошкоджень номеру шасі та рами, також не було виявлено ознак підробки техпаспорту. Проте дізнавача зазначає, що наявні пошкодження. Стосовно самого гляду, зазначив, що він проведений з порушенням норм КПК України, а саме огляд повинен бути проведений за правилами, встановленим для проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого суду, в той час як даний огляд був проведений без ухвали, після огляду дізнавача не звернувяс до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення даного огляду. В зв`язку з наведеним, просив відмовити в задоволенні клопотання, або ж залишити за ОСОБА_4 право користування автомобілем.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 14.12.2021р., витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.12.2021р., заява про надання добровільної згоди ОСОБА_4 про проведення огляду від 14.12.2021р., постанова про визнання речовими доказами від 14.12.2021р., наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Наразі автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 без номеру шасі (кузова, рами), мають ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.
Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.
На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою проведення експертиз та збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.
Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання дізнавача задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1