Справа № 461/8233/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.11.2021 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000033 від 26 липня 2021 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.06.2021 р. вироком Залізничного районного суду м. Львова за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 26 липня 2021 року, приблизно о 01 год. 00 хв., в групі з іншими особами, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу пам`ятника Тараса Шевченка, що знаходиться на проспекті Свободи, поруч з будинком № 11 у м. Львові, вчинили хуліганські дії які супроводжувалися особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так обвинувачений ОСОБА_4 в групі з іншими особами, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, безпричинно, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, діючи з хуліганських мотивів, виявляючи явну неповагу до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними нормами моральності, добропристойності, та безпекою оточуючих, проявляючи особливу зухвалість, висловлюючи нецензурні вирази щодо можливої на його думку гомосексуальної орієнтації потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на застосування предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень типу «газового балончика», особою, щодо якого матеріали виділені в окреме провадження, після розпилення ним в область обличчя потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , невідомої подразнюючої речовини, ОСОБА_4 одночасно з іншими особами, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, почали умисно наносити тілесні ушкодження потерпілим руками та ногами, під час якого ОСОБА_4 рукою завдав декілька ударів рукою ОСОБА_5 в область тулуба, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав синець та садно на голові, садна на спині та хімічній опік рогівки та кон`юнктиви 1-го ступеня, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

ДіїОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.296 КК України, так як він вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, враховує його особу, наявність неодноразових судимостей, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, при яких такі було вчинено.
Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття обвиунваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, та не відбуте за попереднім вироком суду покарання у виді позбавлення волі, за вчинення майнових злочинів, розкаюється у вчиненні злочину, не відшкодував потерпілим завдану шкоду, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, нейтрально характеризується за місцем проживання, проте суд вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавленняволі, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2021 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.06.2021 р. вказаний вирок залишено без змін.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив новий злочин після вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2021 року, суд вважає, що невідбуте покарання за цим попереднім вироком слід частково приєднати.

Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, слід обрати часткове приєднання.

Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Речові докази по справі цифрові носії інформації DVD-R диски слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі мобільний телефон «Айфон 5s» біло-золотого кольору ІМЕI НОМЕР_1 слід залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі;.
На підставі ч. 1 ст.71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2021 року, та за сукупністю вироків, остаточно обрати покарання у виді 4 (чотриьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, а саме з 30.07.2021 року.

Речові докази по справі цифрові носії інформації DVD-R диски слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі мобільний телефон «Айфон 5s» біло-золотого кольору ІМЕI НОМЕР_1 слід залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1