Провадження № 1-кп/947/223/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси, в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006502 від 19.09.2018 року, та № 0003971 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006502 від 19.09.2018 року, та № 0003971 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив суд продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні запобіжного заходу ОСОБА_9 , не зменшилися та не відпали. Таким чином, враховуючі те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ризики прокурором не доведені, грунтуються на припущеннях. Обвинувачена ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, працювала, протягом двох років перебуває під вартою, по справі дослідженні всі докази, свідки надали покази щодо невинуватості обвинуваченої, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_10 вважає, що прокурором не доведені ризики на які він посилається. Посилання прокурора, що суворість майбутнього вироку може спонукати обвинувачену переховуватися від суду, вважає тиском з боку прокурора на обвинувачену. В ході судового розгляду з`ясовано, що по справі є неналежні докази. Захисник вважає необхідним відмовити прокурору щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашньго арешту.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала думку своїх захисників.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду справи, керуючись ст.331 ч.3 КПК України, суд, розглядаючи питання доцільності продовження, обраного обвинуваченим запобіжного заходу, вирішує чи є на час розгляду зазначеного питання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, чи вони не зменшилися та не відпали.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 колегія суддів враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України,з урахуванням особи обвинуваченої, її віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів,тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому колегія суддів вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 та обмеження її прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Колегія суддів вважає думку захісників щодо відсутності підстав для продовження дії застосуванного до обвинуваченної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обгрунтованою та безпідставною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідним визначеним судом розміром застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300 гривень та покладеними обов`язками, на 60 днів, тобто до 07.01.2022 року включно, з утриманням в ДУ ОСІ.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченій, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів до Одеського апелляційного суду.

Головуючи ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3