КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5024/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
15 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року, -
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
мобільний телефон «Iphone X», imei: НОМЕР_2 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що дана ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вказаної ухвали слідчому надано дозвіл на вилучення виключно тих мобільних терміналів систем зв`язку (мобільних телефонів), доступ до яких обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, в пам`яті яких міститься переписка щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Натомість, відповідно до протоколу обшуку ОСОБА_6 надав мобільний телефон для огляду добровільно, а також зняв блокування телефону, що дозволило слідчому на місці провести його огляд та встановити наявність чи відсутність відомостей, що мають значення у кримінальному провадженні.
За результатами такого огляду слідчим встановлено відсутність на вказаному телефоні необхідної для досудового розслідування інформації, що зафіксовано в протоколі обшуку.
Апелянт звертає увагу на те, що відсутність зазначеного слідчим у протоколі обшуку та прокурором в клопотанні виду експертного дослідження, а лише абстрактне посилання слідчого у протоколі обшуку на необхідність проведення якогось дослідження з телефоном також не може вважатись належним, допустимим та переконливим доказом наявності підстав для арешту згаданого майна.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Прокурор у клопотанні вказує, що вилучений мобільний телефон містить інформацію, що має значення для кримінального провадження, що суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, зокрема протоколу обшуку, в ході якого слідчим оглянуто вказаний телефон та встановлено відсутність такої інформації.
Таким чином, прокурором при зверненні з клопотанням до слідчого судді не тільки не надано доказів наявності причин для арешту телефону, останнім навіть не встановлено, що на телефоні дійсно містяться відомості, що мають хоча б якесь відношення до предмету кримінального провадження.
Крім того, прокурором не доведено відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України.
Зважаючи на те, що мобільний телефон марки «Iphone X», imei: НОМЕР_2 з інформацією, що міститься на ньому і про арешт якого ставиться питання, не є необхідною умовою проведення експертного дослідження, він не є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки процесуальних документів щодо цього не надано, вилучене майно не є предметом кримінального правопорушення, по якому здійснюється дане провадження, наявність підстав для накладення арешту на вказану річ стороною обвинувачення не доведено, тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Апелянт вважає, що необґрунтоване утримання майна органом досудового розслідування створює суттєві перешкоди для реалізації ОСОБА_6 свого, гарантованого Конституцією України та міжнародно-правовими актами, непорушного права власності.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
мобільний телефон «Iphone X», imei: НОМЕР_2 .
Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_9 від 28.07.2021 вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
На обґрунтування вимог клопотання прокурор послався на те, що вилучений мобільний телефон має безпосереднє відношення до кримінального правопорушення, оскільки міг використовуватись фігурантами, як засіб та знаряддя під час заволодіння чужим майном. Також у вилученому мобільному телефоні могли зберегтися дані, що можуть бути використані як доказ.
03.08.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи та заслухані пояснення представника власника майна, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема, що постановою 28.07.2021 вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки міг використовуватись фігурантами у кримінальному провадженні, як засіб та знаряддя під час заволодіння чужим майном, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки всупереч тверджень апелянта, вказане майно постановою слідчого від 28.07.2021 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, як таке, що відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягає задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всупереч доводам викладених в апеляційній скарзі, колегію суддів відповідно до протоколу обшуку від 28.07.2021 року встановлено, що під час огляду мобільного телефону марки «Iphone X», imei: НОМЕР_2 наданого ОСОБА_6 , слідчим виявлено, що у месенджерах видалено інформацію, у зв`язку з чим було прийнято рішення про його вилучення для подальшого проведення експертного дослідження. Тому твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 було надано для огляду добровільно розблокований мобільний телефон марки «Iphone X», imei: НОМЕР_2 , що дозволило слідчому на місці провести його огляд та встановити наявність чи відсутність відомостей, що мають значення у кримінальному провадженні є передчасними.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3