УХВАЛА

24 вересня 2021 року
м. Київ

справа № 362/1980/17
провадження № 51-4594 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання на строк 3 роки позбавлення волі, за частиною 3 статті 307 КК призначено покарання на строк 10 років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК остаточне покарання ОСОБА_5 , призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією належного йому майна.
2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 26 жовтня 2016 року о 06:15, за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_2 у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 № 622, зберігав пістолет «STALKER 917-8» калібру 9 мм Р.А.К. № НОМЕР_1 , який є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів, виготовленою промисловим способом зі змінами в конструкції частин, унесеними саморобним способом, та 8 пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., які є боєприпасами до вогнепальної зброї, що саморобним способом споряджені метальними снарядами з еластичного матеріалу (гумовими кулями) та пороховим зарядом з використанням капсульованих гільз від шумових пістолетних патронів промислового способу виробництва фірми «Sellier&Bellot», виготовленими саморобним способом, придатними для стрільби.
Крім того, ОСОБА_5 за місцем свого проживання з метою збуту зберігав 69,66 г порошкоподібної речовини, у складі якої міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, амфетамін масою 43,19 г.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати оскаржені судові рішення, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

4. В обґрунтування своїх доводів вказує на незаконне визнання судом допустимими доказами даних, отриманих у результаті проведення з порушенням правил підслідності, в межах кримінального провадження № 0000089, слідчих дій, які було покладено в основу обвинувачення ОСОБА_5 .
5. Захисник також стверджує, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 органи досудового розслідування та органи прокуратури діяли поза межами визначених КПК повноважень, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги.
6. Також, захисник зазначає, що обшук у квартирі ОСОБА_5 було проведено неуповноваженою особою, оскільки ухвалою слідчого судді дозвіл на обшук було надано прокурору військової прокуратури ОСОБА_6 , проте фактично обшук було проведено прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 , а тому докази, отримані під час обшуку у квартирі засудженого також є недопустимими.
7. Зокрема, на недопустимість як доказу захисник вказує на банку від чіпсів, в якій містилося два пакети з білою речовиною та пістолет, яка окрім вказаної вище підстави для визнання її недопустимим доказом, не містить жодної ідентифікуючої ознаки, яка може ідентифікувати її з ОСОБА_5 . Крім того, вона вилучена з квартири, де засуджений проживає разом зі своїми батьками. Тобто, в розпорядженні суду не було жодного належного та допустимого доказу належності вказаних речей саме ОСОБА_5 .
8. Захисник звертає увагу на те, що судом невірно надано оцінку показам свідків. Так, вказує, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були присутні під час проведення обшуку, та підтвердили доводи сторони захисту про те, що вилучені в квартирі речі знаходились в загальнодоступних місцях та ідентифікувати їх із засудженим неможливо, оскільки в квартирі проживають, ще дві людини, а тому встановити кому саме належать вилучений пістолет, набої та пакети з білою речовиною неможливо. Проте судом дані покази свідків проігноровано та надано їм оцінку саме з обвинувальним ухилом.
9. З приводу показів свідка ОСОБА_10 захисник вказує, що даний свідок на стадії досудового розслідування не допитувався, крім того є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, процесуальне керівництво якого здійснюється також військовою прокуратурою Київського гарнізону.
10. Також, захисник зазначає, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, що мета збуту ОСОБА_5 психотропної речовини підтверджується її особливо великим розміром та способом фасування. Проте, сам факт того що засуджений не є наркозалежним ні нащо не вказує, а сам спосіб фасування, навпаки спростовує висновок суду про те, що дана речовина зберігалась з метою збуту.
11. Крім того, сторона захисту звертає увагу Суду на правові позиції, яку він неодноразово висловлював у постановах від 15 листопада 2018 року (провадження за касаційною скаргою № 51-2617км 18), 06 грудня 2018 року (провадження № 51-4558 км 18), 03 жовтня 2019 року (провадження № 51-757 км 19), 10 жовтня 2019 року (провадження № 51-9577 км 18), 10 вересня 2019 року (провадження № 51-10556 км 18).
12. Апеляційний суд не дав належної оцінки зазначеним порушенням, повторно не дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження у даній справі. Ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційноюскаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3