Справа №:755/6891/20
№ 1-кс/755/4009/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , заявлену в рамках кримінального провадження № 0002757 від 21.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 передано заяву захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Заява про відвід мотивована тим, що Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002757 від 21.04.2020 року, під головуванням судді ОСОБА_5 (справа № 755/6891/20, 1-кп/755/1040/20, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та чергове судове засідання у справі було призначене на 13.08.2021 р. Так, напередодні, 12.08.2021 р., захиснику ОСОБА_7 стало відомо, що обвинувачений ОСОБА_4 був госпіталізований на лікування у стаціонар до ДУС ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» на обстеження та лікування у терапевтичному стаціонарі з інфарктними ліками, у зв`язку із чим, до початку судового засідання захисником ОСОБА_3 було направлено до суду о 09 год. 08 хв. 13.08.2021 р. клопотання про відкладення судового засідання з поважної причини. Так, іншому захиснику, аналогічно, за день до судового засідання, 12.08.2021 р., ОСОБА_8 , стало теж відомо щодо госпіталізації обвинуваченого, у зв`язку із чим, до початку судового засідання захисником ОСОБА_9 також було направлено до суду о 00 год. 19 хв. 13.08.2021 р. клопотання від 12.08.2021 р. про відкладення судового засідання з поважної та об`єктивної обставини. Однак, незважаючи на вказані два клопотання, судом у судовому засіданні 13.08.2021 р. було винесено ухвалу від 13.08.2021 р., в якій було встановлено, «Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 13 серпня 2021 року не з`явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив», а також було застосовано абсолютно безпідставно, та на думку захисту упереджено, привід до Дніпровського районного суду м. Києва (вул. Кошиця, 5, каб.108) на 14 годину 30 хвилин 09 вересня 2021 року, тобто, судом було фактично проігноровано два клопотання сторони захисту.
Крім того, 16.06.2020 року захисником ОСОБА_9 було подано на затвердження суду належним чином оформлену угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 16.06.2020 р. Вказана угода відповідала всім положенням Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, Розділ 6. Чинне законодавство (КПК України) передбачило вичерпний перелік підстав для суду для обґрунтування відмови у затвердженні угоди. У свою чергу, судом 16.06.2020 р. було прийнято ухвалу від 16.06.2020 року, якою без належного обґрунтування відмовлено у затвердженні угоди, а саме, вказано, що «якщо умови угоди суперечать вимогам КПК та кримінального кодексів України, а також очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе угодою зобов`язань».Так, в ухвалі від 16.06.2020 р. відсутнє посилання, які саме норми на думку суду порушує Угода, відтак обґрунтування відмови суду не є належним.Угодою у п. 3.4. передбачено, що відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації, відтак обґрунтування відмови суду не є належним.
Таким чином, сторона захисту вважає, що є всі підстави, відповідно до п. 4 ст. 75 КПК України, для задоволення заяви про відвід.

Захисник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання з`явилася, підтримала заяву про відвід судді, прохала її задовольнити з підстав, викладених у ній, зазначивши, що, на її думку, дії судді ОСОБА_5 є упередженими.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав заяву про відвід судді та підтримав свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, мотивуючи тим, що даний відвід заявлено повторно, з одних і тих же підстав, а саме, це вже втретє заявлено заяву про відвід, що має ознаки зловживання правом на відвід. Зокрема, зазначила, що вона приймає участь в судовому розгляді вказаного кримінального провадження, ніяким чином права обвинуваченого не порушено. Так, дійсно судом було відмовлено в затвердженні Угоди про примирення, оскільки, вона суперечила вимогам законодавства, так як обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку та в ній було зазначено покарання із застосування ст. 75 КК України, а що стосується клопотань захисників про відкладення судового засідання, то на момент проведення такого, вони були відсутні безпосередньо у судді і це питання з`ясовано.

Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлено, пояснень не надходило.

Вивчивши та дослідивши заяву про відвід, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, у ракурсі доданих до заяви про відвід доказів, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_10 щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаною суддею та викликали необхідність її відводу.

Як і не встановлено інформацію, яка б указувала на те, що суддя ОСОБА_5 не є безсторонньою, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання заявника що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою його відводу.

У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У ході цього розгляду, також не установлено з боку судді ОСОБА_5 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , заявлену в рамках кримінального провадження № 0002757 від 21.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - відмовити.

Копію ухвали направити для відома судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: