ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2636/21 Справа № 190/874/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2021 року про відмову у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської виправної колонії №122 та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добронадіївки, Олександрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 18 березня 2019 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2021 року відмовлено в задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської виправної колонії №122 та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину та прийшов до висновку про нестабільну поведінку засудженого під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, суд взяв до уваги той факт, що згідно вироку засуджений має заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, проте жодних активних дій з боку засудженого щодо сплати витрат на залучення експерта ним не вчинено.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що працює з 7-00 до 21-00 з понеділка по суботу, дотримується розпорядку дня, не має стягнень, має два заохочення, його праця не оплачується, що є порушенням його прав, у зв`язку з відсутністю заробітної плати не може виплатити судовий збір на користь держави.
Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів у повній мірі своє виправлення.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 раніше багаторазово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку за вироком: 16 жовтня 2018 року, кінець строку: 16 жовтня 2022 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 19 жовтня 2018 року. Під час утримання в установі виконання покарань (№4) м. Дніпра, характеризувався посередньо, заохочення та стягнення не застосовувались. З 16 травня 2018 року відбуває покарання в державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122», де на виробництві установи не працевлаштований, працевлаштований робітником у виробничу секцію у гурток із різьблення по дереву, до роботи ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується добре, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Стягнень не має, два рази заохочувався.
Сама по собі позитивна характеристика засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, яка ґрунтується на дотриманням ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення сумісного подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час не досить переконливо довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а позитивна характеристика ОСОБА_5 хоча і має місце, однак оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2021 року про відмову у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської виправної колонії №122 та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4