Дата документу 25.01.2022
Справа № 334/362/22
Провадження № 1-кс/334/134/22
УХВАЛА

про арешт майна

25 січня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 22.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 за частиною першою статті 286 КК України,
за участю: представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,
встановив:
24.12.2022 слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , який містить на собі сліди кримінального правопорушення, власником якого є ОСОБА_6 , з позбавленням права користування ним власником та іншими довіреними особами.
В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження документів. На підставі статті 92 частини четвертої статті 172 КПК України слідчий суддя постановив клопотання задовольнити та долучити до матеріалів кримінального провадження надані представником документи.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Разом з клопотанням подав заяву про його розгляд без його участі.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду клопотання.
Неприбуття учасників провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що передбачено частиною першою статті 172 КПК України.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечив та просив відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Вважає клопотання необґрунтованим, оскільки слідчим зазначено лише про те, що автомобіль є речовим доказом. Проте, в клопотанні взагалі не обґрунтовані ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, які є підставою для арешту майна. При викладенні обставин кримінального правопорушення слідчий зазначив, що потерпілий рухався на червоний сигнал світлофора, що на його думку виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_6 , який здійснив наїзд на потерпілого. Також зазначив, що ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та автомобіль необхідний йому для провадження діяльності. Крім цього, його мати хворіє та потребує пересування на транспортному засобі. У разі задоволення клопотання просить не позбавляти ОСОБА_6 права користування транспортним засобом.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши клопотання, дослідивши документи, додані до клопотання та надані представником володільця майна, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положення статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК.
Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 22.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 за частиною першою статті 286 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області.
21.01.2022 близько 19.40 години водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Космічна у напрямку від пр. Соборний до вул. О. Говорухи в м. Запоріжжі. Під час руху на перехресті вул. Космічна - вул. Броньова водій ОСОБА_6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину вул. Космічна, рухаючись по регульованому пішохідному переході, на червоний сигнал світлофора, зліва на право за ходом руху водія. Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні.
21.01.2022 під час огляду місця події автомобіль «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 був тимчасово затриманий та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою слідчого від 22.01.2022 автомобіль «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Забезпечення арешту автомобіля «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідно для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, а саме необхідне проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, судової автотехнічної експертизи, а також можливості проведення у подальшому комплексної судово-медичної та автотехнічної трасологічної експертизи.
Слідчий суддя встановив, що автомобіль «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речового доказу автомобіля «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний органу досудового розслідування для проведення експертиз. У разі його повернення власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.
Слідчий суддя відхиляє аргументи представника власника майна про те, що у клопотанні зазначені обставини, які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_6 , оскільки вказана обставина має бути встановлена лише під час досудового слідства і не може встановлюватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя бере до уваги те, що власник майна ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та вказаний у клопотанні транспортний засіб необхідний йому для провадження діяльності. У зв`язку з чим, клопотання в частині позбавлення права користування власника майна та інших осіб вказаним транспортним засобом задоволенню не підлягає.
При цьому, не беруться до уваги аргументи представника власника майна про те, що мати власника майна ОСОБА_8 хворіє та потребує пересування на транспортному засобі, оскільки докази родинних відносин між вказаними особами слідчому судді не надані.
Керуючись статтями 132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , який має істотне значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом, з можливістю подальшої передачі на відповідальне зберігання власнику.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та надіслати власнику майна ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 26 січня 2022 року.

Слідчий суддя: