Справа № 461/7380/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1066/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.09.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 р., та за сукупністю вироків остаточно обрано покарання 1 рік 6 місяців та 15 днів позбавлення волі.

ОСОБА_7 у строк відбування покарання за цим вироком зараховано строк покарання у виді позбавлення волі, яке він відбув з дати постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення 23.12.2019 р., по дату фактичного звільнення 02.01.2020 р.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання та з часу поміщення особи до установи виконання покарання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду обвинувачений визнаний винним у тому, що 31 травня 2021 року приблизно о 04 годині 55 хвилин, перебуваючи в коридорі загального користування будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час словесної суперечки з ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці розбиту пляшку, умисно наніс один удар в область обличчя. Продовжуючи свої злочинні дії, після того як ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_9 впали на землю, ОСОБА_7 , діючи умисно лежачи на поверхні землі продовжував наносити удари кулаками в область обличчя потерпілого та кусав останнього за руки. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 рану на волосяній частині голови, синець на чолі, 2 синці в ділянці правої брови, рану в ділянці спинки носа, 2 синці у підочних ділянках, 2 синці в ділянці підборіддя, синець на нижній губі і 2 садна на слизовій оболонці , крововилив і садно на верхній губі, 3 синці на правому плечі, 2 рани на 1-у пальці правої кисті, садно на тильній поверхні правої кисті, 4 рани на долонній поверхні правої кисті, 5 ран на лівій кисті, по 1 синцю і множинні садна в ділянці колінних суглобів спереду, рану на носі, що згідно з висновком судово-медичної експертизи відноситься до легкого ступеня тяжкості.
Прокурор у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком невідбутої часткової покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року, зміненим ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2021 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців 25 днів.

Виключити посилання на зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання за цим вироком строку покарання у виді позбавлення волі, яке він відбув з дати постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення від 23.12.2019 року по дату фактичного звільнення 02.01.2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 р., та за сукупністю вироків остаточно обрано покарання 1 рік 6 місяців та 15 днів позбавлення волі. Проте при призначенні покарання за сукупністю вироків суд допустив помилку, оскільки вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року змінено ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2021 року та постановлено ОСОБА_7 вважати засудженим із врахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців. Відтак невідбута частина покарання становить 1 рік 5 місяців. Згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, покарання, призначене обвинуваченому, у виді 200 годин громадських робіт відповідає 25 дням позбавлення волі. Тому за сукупністю вироків обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців 25 днів. Вказує, що суд необґрунтовано зарахував обвинуваченому у строк відбування покарання за цим вироком строк покарання у виді позбавлення волі, яке він відбув з дати постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення від 23.12.2019 року по дату фактичного звільнення 02.01.2020 року, оскільки у вказаному кримінальному провадженні він під вартою не перебував.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при призначенні покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 р., та за сукупністю вироків остаточно обрано покарання 1 рік 6 місяців та 15 днів позбавлення волі.

Поряд з цим, судом першої інстанції не враховано, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2021 року змінено вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 01.02.2021 року та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Залізничного райсуду м. Львова від 22.03.2018, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 5 місяців.

Відтак доводи прокурора, наведені у апеляційній скарзі є обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами прокурора на безпідставне зарахування обвинуваченому у строк відбування покарання за оскаржуваним вироком строку покарання у виді позбавлення волі за іншими вироками, оскільки чинним КПК України не передбачена можливість зарахування строку відбування покарання за іншими вироками, крім того у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому призначено покарання у виді громадських робіт та йому не обирались запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Прокурором як у апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції не наведено жодних підстав, передбачених ст.420 КПК України, з яких, у вказаній конкретній справі, судом апеляційної інстанції необхідно скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок.

Відтак, з огляду на наведені порушення вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.09.2021 року слід змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.09.2021 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.09.2021 року невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року, зміненим ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2021 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців 25 днів.
Виключити посилання на зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання за цим вироком строку покарання у виді позбавлення волі, яке він відбув з дати постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення від 23.12.2019 року по дату фактичного звільнення 02.01.2020 року.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4