печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000123,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000123.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що арешт в порядку, встановленому законом, не накладено, а тому тимчасово вилучене майно підлягає поверненню його власнику.
Особа, якою подано скаргу в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляд справи повідомлялася належним чином. Засобами електронного зв`язку адвокат подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 22.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 127, ст. 386, ч. 2 ст. 194, ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 364 КК .
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення обшуків 21.03.2019 року та 28.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 вилучено майно про повернення якого просить заявник.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Разом з тим, особою, яка звернулась зі скаргою, до її матеріалів не долучено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку .
Вказане позбавляє слідчого суддю перевірити відповідність вилученого майна вимогам ч. 7 ст. 236 КПК України, тобто чи було надано дозвіл на його відшукання та вилучення, інші доводи на існування яких він посилається в обґрунтування своїх вимог.
Крім того, доказів щодо відсутності арешту тимчасово вилученого майна, на які посилається представник володільця майна у скарзі, слідчому судді не надано.
За таких обставин вважаю, що в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000123, слід відмовити.

Керуючись ст. 169, 167, 303-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000123 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1