Єдиний унікальний номер 725/7336/21
Номер провадження 1-кп/725/224/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження -

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0001674 від 04.10.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горішні Шерівці, Заставнівського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, учня 10 класу загально освітньої спецшколи №4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

-у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

03.10.2021 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , який розпочався раптово, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, протиправно, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар ногою в обличчя, а саме в область носа.

В результаті чого, своїми умисними діями, неповнолітній ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: сінець на спинці носа з переходом на праву та ліву пароорбітальні ділянки; перелом бічних стінок кісток носу, які відповідно до висновку експерта № 1002 екс від 12.10.2021 року відносятьсь до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів:

Обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. У судовому засіданні пояснив, що щиро розкаюється.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру , у вигляді застереження та передачу під нагляд матері до досягнення ним повноліття.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримала клопотання подане захисником, запевнила суд у тому, що вона користується авторитетом у сім`ї та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на сина та здійснювати постійний контроль за його поведінкою.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника.

Потерпілий в судове засідання не з`явився.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по справі доказами, досліджених у судовому засіданні зокрема письмовими доказами.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, що згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 66 КК України суд також визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом при розгляді справи не встановлено.

Як особистість ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніш не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває.

Згідно досудової доповіді від 15.12.2021 року ризик вчинення повторно кримінального правопорушення обвинуваченим низький.

Розглядаючи клопотання захисника обвинуваченого, враховуючи думку учасників судового провадження , які не заперечували проти задоволення клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Нормою ч. 1 ст. 105 КК України передбачена можливість звільнення неповнолітнього від покарання. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи конкретні обставини справи суд вважає, що на час ухвалення вироку виправлення обвинуваченого можливо без застосування покарання, наявні вісі законні підстави для звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376,381,395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України.
Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького Апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1