УХВАЛА

04 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 645/1162/19
провадження № 51-2105ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4
на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року

та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року,

встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5, 6 ч. 2, ч. 3,

ч. 5 цієї статті.
Так, засуджений, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, направляючи до Суду

25 жовтня 2021 року свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається

до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК

(в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Проте скаржник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте всупереч законодавчим приписам, у поданій скарзі засудженим

не викладено обґрунтування вимог та не конкретизовано, з посиланням на

норму закону, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Не відображено підстав для скасування судових рішень, передбачених

ст. 438 КПК, які на думку засудженого підтверджують істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Зважаючи на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати

на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
При цьому слід мати на увазі, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин

і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також достовірності фактичних обставин кримінального провадження, як про це ставить питання у касаційній скарзі засуджений.
Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У зв`язку з цим засудженому необхідно викласти свої вимоги до касаційного суду

у межах повноважень, передбачених ст. 436 КПК та визначитися, яке судове рішення він оскаржує.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається

перелік матеріалів, які додаються, однак у поданій касаційній скарзі не вказано

про додатки.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
За приписами ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте засудженим не додано жодних додатків з яких

би вбачалося, яке судове рішення він оскаржує.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок

Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишити без руху та

надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3