н/п 1-кс/953/259/22
УХВАЛА
"26" січня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому вона просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 р.
Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є власником вказаної квартири, яку придбала за 220000 грн. у гр. ОСОБА_4 . Досудове розслідування по кримінальному провадженню триває з вересня 2019, але жодній особі повідомлення про підозру не було оголошено. Вважає, що розумні строки досудового розслідування вже вичерпано та продовження арешту належного їй майна порушує її право власності.
Адвокат ОСОБА_5 , який представляє інтереси власника майна, в судове засідання 26.01.2022 не з`явився, але подав слідчому судді заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, а вимоги ОСОБА_3 про зняття арешту з квартири задовольнити.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 02 вересня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зазначена ОСОБА_3 .
Чинною ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 р. за клопотанням слідчого Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором ОСОБА_8 , був накладений арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 727/2878/19, що викладена в постанові від 30.06.2020 р. у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.09.2019року, при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що арешт майна ОСОБА_3 , був накладений обґрунтовано, однак, він позбавляє останню права на користування та розпорядження належним їй майном, а тому необхідність у продовженні арешту відпала, оскільки за повідомленням сторони обвинувачення кримінальне провадження вже закрито. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Враховуючи викладене, стороною кримінального провадження, за клопотанням якої накладено арешт не доведено підстав для продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1