Справа № 947/6571/22
Провадження № 1-кс/947/2718/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0000145 від 20.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2022 року приблизно о 23:30 годині, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Nissan Maxima», р.н. НОМЕР_1 , на автодорозі Т- 1630 «Кілія-Струмок», при в`їзді в с. Дмитрівка, не впорався з керуванням та допустив виїзд поза межі проїзної частини, праворуч за ходом свого руху, в кювет, з подальшим контактуванням з бетонним стовпом. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажирка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.02.2022 вилучено загальний легковий автомобіль «Nissan Maxima», р.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , який направлено для зберігання на арешт майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Арциз, провулок Транспортний, 2Б.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власник транспортного засобу загинув під час дорожньо-транспортної пригоди.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу, свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Крім того, арешт транспортного засобу необхідний для проведення експертних досліджень, з метою встановлення слідів та ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної події, а також для з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речовим доказом від 20.02.2022 року, транспортний засіб визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000145 від 20.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а не накладення арешту на майно може призвести до його знищення або приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереженні, а також для забезпечення, в подальшому, проведення необхідних експертних досліджень та слідчих дій з вказаним велосипедом, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0000145 від 20.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на легковий автомобіль «Nissan Maxima», р.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , з подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1