Справа № 504/3374/17
Номер провадження 1-кс/504/959/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
заявника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року у справі №504/3374/17 на автомобіль марки «NISSAN BLUEBIRD» кузов НОМЕР_1 , 1990 p/в., білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .
У судовому засідання адвокат ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання та просив слідчого суддю його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.
Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що кримінальне провадження на даний час не закрито, підстав скасування арешту з майна не має.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.
З матеріалів поданого клопотання встановлено, що 29 вересня 2017 року під час проведення огляду у ОСОБА_5 виявлено та вилучено автомобіль марки «NISSAN BLUEBIRD» кузов НОМЕР_1 , 1990 p/в., білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року у справі №504/3374/17 на автомобіль марки «NISSAN BLUEBIRD» кузов НОМЕР_1 , 1990 p/в., білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0001821 встановлено, що проведеними слідчими діями у провадженні не встановлено винних осіб, жодній особі не повідомлено про підозру.
Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімум доходів громадян або громадських робіт на сірок від вісімдесяти до двохсот сороки годин, або виправних робіт на сірок до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинения кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Таким чином на момент розгляду клопотання про скасування арешту з майна досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється вже протягом 4 років та 2 місяців, тобто строки давності притягнення до кримінальної відповідальної давно сплинули.
Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна, згідно зі статтею 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Цією ж статтею визначено, що власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України, передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.
Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності заявника слідчому судді не надано, а накладений арешт, з урахуванням відсутності відомостей про пред`явлення будь-кому підозри, перебування транспортного засобу на стоянці, свідчать про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження заявника у праві його власності та завдань кримінального провадження.
Беручи до уваги те, що арешт був накладений в рамках кримінального провадження №0001821 від 30.09.2017 року строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за яким на сьогоднішній спливли та у якому протягом тривалого часу не здійснюється жодних слідчих дій, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала, а подальше існування такого обмежує право власності особи на мирне володіння належним майном, а тому накладений арешт підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 100, 174, 175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року у справі №504/3374/17 на автомобіль марки «NISSAN BLUEBIRD» кузов НОМЕР_1 , 1990 p/в., білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 .
Повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучене майно, а саме транспортний засіб марки «NISSAN BLUEBIRD» кузов НОМЕР_1 , 1990 p/в., білого кольору, номерний знак НОМЕР_2
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1