ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/611/21 Справа № 711/1312/21 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000093 від 11.07.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 серпня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацюючого, без реєстрації постійного місця проживання, раніше судимого: 1) 04.11.2016 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн., 2) 23.11.2017 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з додатковою мірою конфіскації майна, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 жовтня 2021 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0000093 від 11.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні 18 серпня 2021 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 жовтня 2021 року, включно.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливати на свідків, матиме змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому судом першої інстанції враховано, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.10.2021, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 серпня 2021 року, обравши відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі він може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Зазначає, що судом в ухвалі нічим не обґрунтовано про наявність підозри в тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливатиме на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.3 ст.407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яким враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, при цьому зазначено, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) наявність обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, місцевим судом встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливати на свідків, матиме змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Одночасно судом враховано, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.10.2021, включно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, один з яких відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Ухвалами слідчих суддів і суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 неодноразово продовжувався строк тримання його під вартою.

Таким чином, про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу свідчить тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні злочинів в яких він обвинувачується та те, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апелянта ОСОБА_7 про те, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі він може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Як вбачається з виділених матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує в разі доведеності вини він може вчинити вищезазначені ним дії.

В рамках даного кримінального провадження, ризики, враховані судом при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишилися існувати.

Неспроможними є доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом в ухвалі нічим не обґрунтовано про наявність підозри в тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливатиме на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення, оскільки зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимою особою за умисні злочини та який обвинувачується у вчиненні одного тяжкого злочину, що говорить про системність вчинення ним кримінальних правопорушень, а тому місцевим судом правильно продовжено йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також місцевим судом, обираючи відносно ОСОБА_7 даний запобіжних захід враховано норми чинного законодавства, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

В свою чергу, апелянтом ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання його під вартою.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 серпня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 жовтня 2021 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді