ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/3212/20
Номер провадження 11-кп/819/162/22 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, п.п. 1,6,11,12 ч.2 ст. 115 та ін. КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000930 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2021 про продовження тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утримання двох малолітніх дітей.

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.01.2022, включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що оскаржувана ухвала являється необґрунтованою і невмотивованою.

Сторона захисту вважає, що при винесенні ухвали від 25.11.2021 судом першої інстанції не дотримані загальні засади кримінального провадження, а також вимоги щодо кримінального провадження.

Ні один із досліджених письмових доказів не підтверджує наявність ризиків, які б давали підставу для продовження подальшого утримання під вартою ОСОБА_7 , а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу.

В даний час, загальний строк тримання під вартою ОСОБА_7 становить вже більше 20 місяців, тобто майже 2 роки.

При винесенні ухвали від 25.11.2021 було допущено чисто автоматичне продовження строку тримання під вартою без його обґрунтування.

Отже висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що є прямою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Також зазначає, що висновок суду про те, що необхідність продовження строку саме тримання під вартою обґрунтовується начебто тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися нічим не підтверджений.

Таким чином, наведене свідчить про відсутність будь-яких із передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, а отже і відсутність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, що не було враховано суддею першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що розшук підозрюваного ОСОБА_7 був оголошений всупереч вимогам ст. 281 КПК України і здійснювався безпідставно, а отже ніяких об`єктивних доказів того, що ОСОБА_7 переховувався від слідства не має, а тому і вказаний ризик відсутній.

Крім того, ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання, дружину, яка перебуває у нього на утриманні, має двох малолітніх дітей, постійне місце роботи, характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та відсутності доказів наявної підозри на час винесення оскаржуваної ухвали виходить за межі розумного строку.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги, що під час судового розгляду 25.11.2021 прокурором не доведено наявність всіх обставин, необхідних для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, то в його задоволенні необхідно було відмовити, чого судом зроблено не було.

Просить скасувати ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2021 про продовження тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та винести нову ухвалу, якою змінити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який.

Захисника ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просив розглянути апеляційну скаргу без участі його та обвинуваченого ОСОБА_7 .

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду.
Відповідно виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, у провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000930 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України.

Так, 24.11.2018 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у подальшому звільнено у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про тримання під вартою. Після звільнення ОСОБА_7 до слідчого не з`являвся, покинув Україну, у зв`язку з чим 28.02.2019 його було оголошено у всеукраїнський розшук, а 19.04.2019 у міжнародний розшук. 24.06.2020 ОСОБА_7 було затримано.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2021, що є предметом перегляду в апеляційному порядку, продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23.01.2022 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, та прийшов до висновку про наявність достатніх підстав, які свідчать про продовження існування ризиків того, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з метою запобігання зазначених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, буде недостатнім, оскільки на думку суду такий захід примусу, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання (продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкі злочини, передбачені ч.4 ст.28, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна.

Характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із замахом на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вказує на підвищену суспільну небезпеку скоєного.

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_7 має дружину, двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, перебував у розшуку, в тому числі і у міжнародному, що свідчить про реальне існування ризиків того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Перелічені відомості вагомо свідчать про продовження існування зазначених ризиків, а тому суд обґрунтовано врахував вказані обставини приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також, свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховування від суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України»).

Відомості про всі соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність роботи були досліджені, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і на стадії продовження запобіжного заходу.

Суди визнали існуючі соціальні зв`язки недостатніми для того, щоб гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянтом не надано.

Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, як про те просить захисник, не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до матеріалів провадження, прокурором було визначено ризики, які на думку сторони обвинувачення продовжують існувати та станом на час розгляду кримінального провадження не зменшилися, навів прокурор і доводи в обґрунтування заявленого клопотання.

Зі змісту ухвали від 25.11.2021 видно, що судом встановлено продовження існування ризиків та наведено мотиви, з яких виходив суд при вирішенні питання про доцільність продовження тримання під вартою, а саме обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебував у розшуку, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а тому твердження захисника про необґрунтованість підходу суду до вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого є безпідставними.

Тривалість тримання обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , відомості про його особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується інших доводів, які були зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого.

Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 триває, питання про доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні та відповідно до ст. 392 КПК України можуть бути зазначені в апеляційній скарзі при оскарженні судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2021, якою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 23.01.2022, включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .