Провадження №1-кп/712/342/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні в м. Черкаси клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сагунівка, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, неодруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично без постійного місця проживання, відповідно до сі. 89 КК України раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_8 , 19.04.2019 близько 17 год. 00 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 після спільного вживання алкогольних напоїв, зайшов до кімнати, звідки з тумбочки таємно викрав чуже майно, а саме: грошові кошти в розмірі 2 800 гривень та пістолет - револьвер, моделі «TROOPER 4,5» sНОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 8/415 від 04.07.2019 станом на 19.04.2019 могла становити 2 100 гривень, та з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4 900 грн.

Він же, 08.05.2020, близько 22 години 15 хвилин, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, шляхом подолання цегляного паркану, що огороджує територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де, через незачинені вхідні двері проник до будинку та з передпокою викрав, належну на праві власності ОСОБА_10 , шкіряну жіночу сумку чорного кольору «Devid Jones», вартість якої відповідно до висновку експерта від 28.07.2020 № 8/717 становить 548, 53 грн., а також золотий кулон у вигляді ключа, вагу та вартість якого встановити не представилося можливим, ланцюгоподібний золотий браслет, вагу та вартість якого встановити не представилося можливим, дві золоті обручки, вагу та вартість яких встановити не представилося можливим, а також дитячий золотий ланцюжок, вагу та вартість якого встановити не представилося можливим,

У подальшому ОСОБА_8 з викраденим майном вийшов з будинку, після чого аналогічним способом покинув територію домоволодіння у зворотному напрямку та розпорядився викраденим за власним розсудом.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 заперечив свою причетність до скоєння кримінальних правопорушень.

Захисник у судовому засіданні у вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 покладався на розсуд суду, однак зазаначив, що вина останнього за ст. 186 ч. 1 КК України не доведена.

Потерпілі будучи належним чином повідомленими, до суду не прибули, бажання взяти участь у судовому розгляді не виявили, подали заяви про слухання клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 без їх участі, у вирішенні клопотання покладались на розсуд суду.

Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечних діянь підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

По епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_9 :
- заявою ОСОБА_9 , від 10.06.2019, згідно з якою останній повідомив, що ОСОБА_8 таємно викрав з його помешкання пістолет «TROOPER 4,5» та грошові кошти в сумі 2800 грн.( а.м.к.п. 7);

- протоколом огляду місця події від 10.06.2019, в ході якого виявлено та вилучено 2 сліди папілярних візерунків пальців рук з пластикової кришки з під мікрохвильової печі у квартирі АДРЕСА_2 (а.м.к.п. 8-9);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2019 та довідкою до протоколу, згідно з якого ОСОБА_9 на фотознімку № 4 впізнав ОСОБА_8 , який був в його квартирі (а.м.к.п.16-18);

- протоколом огляду предмету від 08.08.2019та фототаблицею до протоколу ОМП , в ході якого у ОСОБА_8 , який знаходився по вул. Гоголя, 52 у м. Черкаси було виявлено та оглянуто револьвер «TROOPER 4,5» споряджений чотирма патронами (а.м.к.п. 25-28);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 1/883 від 11.07.2019, відповідно до якої слід пальця руки розмірами 18х35 мм залишений вказівним пальцем та слід пальця руки розмірами 15х23 ммм залишений мізинним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.к.п. 48-53);

- висновком судово товарознавчої експертизи № 8/415 від 04.07.2019, відповідно до якого встановлена ринкова вартість револьвера «TROOPER 4.5», який знаходився в справному стані, могла становити 2100,00 гривень (а.м.к.п. 32-36).

По епізоду викрадення майна ОСОБА_10 :
- показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що він займається скупкою антикваріату. Чоловік в травні 2020 року запропонував купити у нього декілька обручок, браслет, кулон у вигляді ключика при цьому поводив себе підозріло та повідомив, що йому потрібні грошові кошти. Оскільки на його погляд ці речі антикварної цінності не мали, він відмовив йому в покупці, після чого останній їх забрав і пішов в невідомому напрямку. Обличчя чоловіка він запам`ятав, та повідомив про це працівників поліції, які звернулись до нього з приводу крадіжки речей та запитали чи не пропонував йому хтось їх. Він згадав вказаний випадок та повідомив, що може впізнати особу та речі які пропонував вказаний чоловік;

- заявою ОСОБА_10 , від 08.05.2020, згідно з якою остання повідомила, про відсутність жіночої сумочки, в якій знаходились коробочка з ювелірними прикрасами( а.м.к.п. 2);

- протоколом огляду місця події з фото таблицею від 08.05.2020, відповідно до якого було оглянуто місце вчиненого кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено 8 слідів папілярних візерунків пальців рук (а.с.к.п. 3- 9);

- даними протоколу огляду від 18.05.2020 із застосуванням технічних засобів фіксації, де було оглянуто фотозображення викрадених речей (золота каблучка з фіанітом, чорна шкіряна сумка, золотий ланцюгоподібний браслет, золотий дитячий ланцюжок з хрестиком та золотий кулон у вигляді ключа) (а.с.к.п.10-12);

- даними постанови від 18.05.2020 про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження 6 фотознімків майна викраденого у ОСОБА_10 08.05.2020 за адресою м. Черкаси, провулок Пушкіна, 8;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2020 та довідкою до протоколу, де свідок ОСОБА_11 на фотознімку № 2 впізнав ОСОБА_8 , який пропонував йому придбати ювелірні вироби ( а.с.к.п. 20-22);

- висновком дактилоскопічної експертизи від 23.07.2020 № 1/1315 та листом ЧНДЕКЦ МВС України № 19/124/8/4-9184-2020 від 23.07.2020 про результати перевірки за обласним дактилоскопічним обліком, згідно чого сліди пальців рук та сліди долонь, вилучених в ході огляду місця події по вул. Пушкіна, 8 в м. Черкаси залишені та належать ОСОБА_8 (а.м.к.п. 24-29);

- висновком судово товарознавчої експертизи від 28.07.2020 № 8/717, відповідно до якого встановлена ринкова вартість шкіряної жіночої сумки, яка була викрадена 08.05.2020 становить 548,53 гривні. (а.с.к.п.36-39).

Відповідно до висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, він 08.06.2019 близько 10 год. 30 хв., знаходячись в своєї колишньої співмешканки ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі», модель «Redmi 6», який знаходився на ліжку в кімнаті зали, ринкова вартість якого відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 8/484 від 08 серпня 2019 року станом на 08.06.2019 могла становити 2 533 грн. 33 коп., та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши своїми протиправними діями ОСОБА_12 матеріальних збитків на вище зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_8 стороною обвинувачення обвинувачується у відкритому викраденні мобільного телефону, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- на покази потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_8 проживала близько року. Він прийшов до них додому 08.06.2019 року та у її присутності, забрав телеіфон який належить її дочці, на заперечення не реагував;

- аявою ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2019, згідно з якою, остання повідомила про те, що 08.06.2019 близько 10:30 год до їх будинку прийшов ОСОБА_8 , вони заборонили йому проходити до будинку. Між ними сталась сварка, а через деякий час донька виявила відсутність мобільного телефону (а.с. к. п. 1-2);

- заявою ОСОБА_12 про приєднання до матеріалів справи документів на мобільний телефон (а.с.к.п. 3-4)

- відповіддю № 1160/6 від 24.06.2019 на № 2744 від 21.06.2019 Ломбард «Гроші Тут», щодо закладеного майна (а.с.к.п. 5-7);

- висновком судово товарознавчої експертизи № 8/484 від 08.08.2019, а.с.к.п. 12-15, згідної якої встановлена ринкова вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi 6 3/32 придбаного 13.04.2019 становить 2533,33 гривні. (а.с.к.п. 12-15).

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового розслідування докази сторони обвинувачення у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено винуватісь ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, виходячи з наступного:

Суд не може взяти до уваги покази потерпілої ОСОБА_12 оскільки в ході судового розгляду потерпіла дала покази, що була присутня при скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_8 , коли він начебто відкрито заволодів телефоном дочки, оскільки дані покази суперечать заяві про повідомлення про злочин поданою ОСОБА_12 від 08.06.2019, в якій остання вказала, що її дочка виявила відсутність телефону через деякий час після того, як вони не впустили до будинку ОСОБА_8 і посварились.

Крім того, прокурором не надано доказів, що в подальшому саме у ОСОБА_8 був знайдений мобільний телефон, або ним він був закладений до ломбарду. Так у відповіді № 1160/6 від 24.06.2019 на № 2744 від 21.06.2019 Ломбард «Гроші Тут», щодо закладеного майна вказано, що ОСОБА_8 у період з 01.05.2018 24.06.2019 дійсно звертався до ломбардних відділень, з приводу закладу майна, однак у переліку майна, яке було перераховано, мобільний телефон марки «Хіаоmі», модель «Redmi 6» відсутній.

Клопотань про допит інших осіб, які б були очевидцями викрадення ОСОБА_8 належного потерпілій майна, від прокурора не надходило та в ході судового розгляду прокурор не наполягала на необхідності допиту свідка ОСОБА_13 .

Суд, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення з урахуванням положень ст.ст.22, 23, 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновків про необхідність виправдання ОСОБА_8 за епізодом відкритого викрадення мобільного телефону.

Отже, з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 1 ст. 186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення не надано, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_8 за ч.1 ст. 186 КК України у зв`язку з недоведеністю.

Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , його захисника, законного представника, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_14 вчинив суспільно небезпечні діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за :

- ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що відповідно до висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 16.12.2020 № 498, проведеної у вказаному кримінальному провадженні, у ОСОБА_8 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми з епізодичним перебігом, з актуальними маячними розладами і стабільним психатоподібним дефектом - через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині актуальні маячні ідеї, психопатоподібні розлади, прояви некритичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння підекспертним суспільно- небезпечних дій, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

Згідно з ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Статтею 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно з вимогами ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Суд враховує, що ОСОБА_8 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло останнього можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними.

ОСОБА_8 за своїм психічним станом, потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у відповідності до вимог ст. 12 КК України вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, що відносяться до кримінально проступку та тяжкого суспільно небезпечного діяння, також суд приймає до уваги обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, що характеризує ОСОБА_8 , як особу, що становить пасивний тип суспільної небезпеки, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 потребує лікування у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ч.2 ст. 292, ст.ст. 369-372, 503 - 513 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання ухвалою законної сили, залишити без змін.

Речові докази:

- пістолет револьвер, моделі«TROOPER 4.5» sНОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_9 залишити йому за належністю;

- сліди пальців рук розмірами 18*35 мм та 15*23 мм , які поміщені до сейф пакету № 2375732 та 9 слідів папілярних узорів, які перебувають на зберіганні речових доказів Черкаського ВПГУНП в Черкаській області знищити.

- DVD-R диск, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Головуючий ОСОБА_1