Провадження №1-кп/127/826/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001237 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

Встановив:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

21.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в режимі відеоконференції, оскільки в зв`язку із великим навантаженням та значною віддаленістю між м. Хмельницьким, в якому він проживає та працює та м. Вінниця, а також введенням карантину на всій території України, в нього немає можливості приїжджати в судові засідання до Вінницького міського суду Вінницької області.

Обвинувачений не заперечив щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор заперечила щодо розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції, вважає, що участь захисника при розгляді кримінального провадження з іншого приміщення порушить права на захист обвинуваченого.

Дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_5 , врахувавши думки сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження регламентовано ст. 336 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Частина 2 ст. 336 КПК України передбачає, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Право обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Обвинувачений ОСОБА_4 має право використовувати ефективну юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, в постанові по справі №752/11464/16-к, 06.02.2018 Касаційний кримінальний суд Верховного Суду зазначив, що пункт 2 частини першої статті 50 КПК визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.

Однак, адвокат ОСОБА_5 не надав до клопотання необхідних документів передбачених ч. 1 ст. 50 КПК України, які б підтверджували його повноваження як захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ним не подано ні копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ні ордеру чи договору про надання правової допомоги з ОСОБА_4 , також дані докази відсутні і в матеріалах кримінального провадження, тобто адвокат ОСОБА_5 не виконав жодну з вимог ч. 1 ст. 50 КПК України, та не підтвердив своїх повноважень для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження в режимі відеоконференцзв`язку задоволенню не підляє.

Приймаючи таке рішення суд також враховує позицію ВС ККС в справі № 484/560/17-к, що клопотання захисника про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції повинно бути погоджене із підзахисним.

Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях повторював, що міра тримання в залі суду може вплинути на справедливість слухання, гарантованого ст. 6 Конвенції, зокрема на можливість реалізації обвинуваченим права брати ефективну участь у розгляді його справи та отримувати практичну та ефективну правову допомогу (п. 134 рішення у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії»). З посиланням на рішення у справі «Сахновський проти Росії» підкреслювалося, що право обвинуваченого спілкуватися зі своїм адвокатом без ризику підслуховування третьою стороною є однією з основних вимог справедливого судового розгляду в демократичному суспільстві, в іншому випадку правова допомога втратить значну частину своєї корисності.

Враховуючи те, що клопотання обвинуваченого є необґрунтованим та не вмотивованим, в клопотанні не наведено та необґрунтовано жодної передбаченої ст. 336 КПК України підстави, за яких судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), а тому з метою недопущення порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист, суд вважає за недоцільним проводити розгляд кримінального провадження в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 336 КПК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про розгляд кримінального провадження в режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя