печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на затримання у кримінальному провадженні № 0000025, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на незаконне затримання.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 23.07.2021 року о 15 год. 32 хв. слідчим слідчого відділу Печерського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві спільно зі співробітниками Служби безпеки України в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_5 , проте останній не є службовою особою в розумінні примітки 1 до ст. 364 КК України. Крім того, передача грошових коштів підзахисному на загальну суму 5000 доларів США за своїм розміром не відповідає ознаці «великого розміру» як для злочину, передбаченого ст. 368 та ст. 190 КК України. Також адвокат зазначає, що стороною обвинувачення після затримання ОСОБА_5 було змінено кваліфікацію кримінального правопорушення. Також під час затримання ОСОБА_5 , який є уродженцем та громадянином Федеративної республіки Німеччина і не володіє українською мовою, усупереч вимог п. 18 ч. 3 ст. 42, ч. 5 ст. 208 КПК України, другий примірник протоколу затримання, пам`ятку про процесуальні права затриманої особи на мові, якою він володіє, не вручено.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ст. 206 КПК України, адвокат ОСОБА_3 просить визнати затримання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000025 незаконним.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених у ній підстав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував, просив у задоволенні скарги відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_5 був затриманий 23.07.2021 року о 15 год. 32 хв. слідчим слідчого відділу Печерського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві спільно зі співробітниками Служби безпеки України на АЗС «WOG» на пл. Севастопольська за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Положеннями ст. ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Особі, яка затримана у зв`язку з її розшуком компетентним органом іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, роз`яснюється її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію).

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Так, протокол затримання ОСОБА_5 від 23.07.2021 року складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, відповідно до положень ст. 208 КПК України. ОСОБА_5 був затриманий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме, «якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення». Крім того, протокол затримання містить зазначення місця, дати і точного часу (години і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК України. 23.07.2021 року ОСОБА_5 отримав пам`ятку про процесуальні права. Також, згідно протоколу затримання, протокол було перекладено ОСОБА_6 та як зазначено у протоколі допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_5 під час затримання повідомив, що послугами перекладач користуватися не бажає, права та обов`язки йому зрозумілі. Крім того, відповідно до Доручення про надання безоплатної вторинної допомоги Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві, забезпечено надання безоплатної вторинної допомоги затриманому ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_8 .

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_5 слідчим суддею не встановлено, а слідчим в повному обсязі доведені обставини, визначені ч. 5 ст. 206 КПК України.

Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу захисником не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 16а, 26, в межах строків досудового розслідування, до 15.09.2021 року включно.

Отже, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в передбачений чинним законодавством строк, тобто, не пізніше шестидесяти годин з моменту затримання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на затримання у кримінальному провадженні № 0000025 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 107, 22, 26, 206, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на затримання, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 13 год. 00 хв. 15.09.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1