У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003215 від 24.06.2016 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Насташка, Білоцерківського (Рокитнянського) району, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, утриманців не має, працевлаштованого за цивільно-правовою угодою в ТОВ «Канстрой» монолітчиком, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 09.02.2004 Сквирським районним судом Київської області за ч.3 ст.289, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 16.06.2005 Апеляційним судом Київської області за ст. 27, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ст.ст. 70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 24.07.2012 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим строком 2 роки 4 місяці 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської область ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
16.11.2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021 у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

З цією метою, у підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано думку учасників судового провадження щодо вказаних питань.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Також зазначив, що дійсно у червні 2016 він вчинив крадіжку газонокосарки у потерпілого ОСОБА_5 у якого працював та здав її чоловікові на ім`я « ОСОБА_6 ». Йому не було відомо про те, що за заявою потерпілого було порушено кримінальне провадження, його працівники поліції жодного разу не викликали, не допитували. Восени 2016 року він переїхав проживати в с. Насташка Рокитнянського району Київської області, а потім в смт. Рокитне. Із знайомими та сусідами з смт. Ставище підтримує зв`язок, однак йому ніхто із них не повідомляв про те, що ним цікавляться працівники поліції. Запевняє що він не знав про існування відносно нього кримінального провадження та від правоохоронних органів не ухилявся, а просто переїхав на інше постійне місце проживання, його ніхто не шукав і до правоохоронних органів не викликав, він з 2017 року постійно працює на підставі цивільно-правової угоди в ТОВ «Канстрой» монолітчиком. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, щиро розкаюється. Йому цілком і повністю зрозуміла підстава та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та він надає свою згоду на таке його звільнення у рамках указаного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України у червні 2016 і з того часу минуло більше п`яти років. Враховуючи положення ч. 1 ст. 49 КК України про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, є законодавчі умови для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив. Натомість через канцелярію суду надіслав заяву, якою просить проводити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов наміру заявляти не має, не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином суд визнає неможливим допит в суді потерпілого ОСОБА_5 , а саме з`ясування думки про закриття кримінального провадження, з підстав неприбуття останнього на виклик до суду, а застосування до потерпілого приводу та оголошення у розшук потерпілого КПК України не передбачено.

Зважаючи на наявність у матеріалах кримінального провадження письмової згоди потерпілого ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, суд ухвалив проводити підготовче судове засідання у справі у відсутності потерпілого.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини (три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років).

Згідно обвинуваченого акту, в середині червня 2016 року (точного часу та дати досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим), ОСОБА_3 , проживаючи в будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , в гаражному приміщенні побачив газонокосарку марки «BOSCH Rotak 37» та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно від оточуючих, впевневшись що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку газонокосарки марки «BOSCH Rotak 37», вартістю 3982 гривні 40 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_5 .
В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3982 гривні 40 копійок.
Таким чином органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно з ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення цього кримінального правопорушення передбачена кримінальна відповідальність у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, тобто в силу норм ст. 12 КПК України в редакції 22.11.2018, зазначене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження N 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження N 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування "місцезнаходження підозрюваного невідоме" може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема, із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені 24.06.2016 за № 0003215. 14.11.2016 постановою слідчого було зупинено досудове слідство та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 у зв`язку із неможливістю встановити його місцезнаходження. 31.01.2017 провадження у справі було відновлено, передано матеріали досудового розслідування іншому слідчому та цього ж дня знову зупинено. 04.11.2021 року постановою слідчого знову було відновлено досудове розслідування і цього ж дня обвинуваченому вручено повідомлення про підозру.

Враховуючи вказане вище, дослідивши наявні в матеріалах досудового розслідування документи з метою вирішення клопотання, суд вважає, що вказані постанови слідчого, зокрема, про розшук ОСОБА_7 та зупинення провадження у справі від 14.11.2016 та від 31.01.2017 є такими, що винесені з порушенням вимог ст.ст. 280, 281 КПК України, оскільки, не ґрунтуються на допустимих та належних доказах.

Згідно вимог ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його в розшук.

В досліджених судом матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 перебував за межами України, а також, що він був належним чином викликаний до слідчого чи прокурора згідно вимог ст.ст. 135, 136 КПК України в період з червня 2016 року по листопад 2021 року. Крім того, відсутні також і дані про те, що ОСОБА_3 до оголошення його в розшук було вручено чи повідомлено в інший передбачений законом спосіб повідомлення про підозру.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку із обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Разом з тим, на момент зупинення досудового розслідування, у слідчого, не було жодних доказів, які б підтверджували здійснення ним всіх необхідних дій для розшуку підозрюваного, які не дали позитивного результату. В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що орган досудового розслідування вживав будь-які дії, направлені на розшук ОСОБА_3 , для встановлення місця його проживання, а також відсутні докази належного здійснення його виклику до слідчого.
За таких обставин, суд вважає, що слідчий формально з грубим порушенням вимог закону виніс постанови про розшук підозрюваного ОСОБА_3 та про зупинення досудового розслідування від 14.11.2016 та 31.01.2017.

На думку суду, вказані постанови є незаконними та не підтверджують факт ухилення останнього від слідства.

Слід вказати й про те, що 04.11.2021, після вручення підозрюваному повідомлення про підозру і до дня звернення з обвинувальним актом до суду- 16.11.2021, останньому не обирався будь-який запобіжний захід, протокол про його затримання також не складався.
Вказане ще раз підтверджує незаконність та формальність, допущену слідчим, при оголошенні ОСОБА_3 у розшук та зупинення досудового розслідування.
Слід відмітити, що на виклик до суду обвинувачений з`явився одразу, повідомивши, що вів звичайний спосіб життя, з 2017 по даний час працює за цивільно-правовим договором в ТОВ «Констрой» м. Київ, має цивільну дружина та двоє дітей, про наявність кримінального провадження не знав, від слідства він не ухилявся, з червня 2016 по листопад 2021 його до правоохоронних органів не викликали. У листопаді 2021, коли він перебував в с. Насташка Рокитнянського району Київської області до нього під`їхали працівники Рокитнянського ВП та запропонували проїхати з ними до відділу, та повідомили про обставини справи.
Отже матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, а зупинення провадження по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого у зв`язку з його розшуком саме по собі не свідчить про ухилення від суду.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, який було вчинено у середині червня 2016 року.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, середина червня 2016 і ця обставина сторонами не заперечується. Таким чином з дня вчинення злочину минуло п`ять років.

Із наданих суду матеріалів, зокрема із вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що станом на 09.11.2021 ОСОБА_3 після червня 2016 нового злочину не вчиняв.

Враховуючи викладене, суд вважає, що перебіг давності у даному кримінальному провадженні в розумінні вимог ч. 2 ст. 49 КК України, ст. 281 КПК України, з середини червня 2016 не зупинявся.

Відповідно достатей 284 - 288 КПК України процесуально-правовими підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

На виконання вимог ч. 3 ст. 285 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка є не реабілітуючою і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 після вчинення злочину від досудового слідства не ухилявся, з дня вчинення злочину минуло п`ять років, нових злочинів, які б переривали строк давності, не вчинив, під час підготовчого судового засідання просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставіст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності за згодою обвинуваченого є обов`язковим, незалежно від визнання чи не визнання своєї винуватості у вчиненні злочину.

Отже, з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає його слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинений у середині червня 2016 року злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження закрити.

З цих підстав та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 1-29, 284, 314, 369-372, 376 КПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 за № 0003215 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження № 0003215, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.06.2016 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України - закрити.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8