Номер провадження № 1-кс/522/1178/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 рокум. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 000580 від 27.11.2021, про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшли клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 у кримінальному провадженні № 000580 від 27.11.2021 року, зареєстрованих канцелярією суду за номерами судових проваджень 1-кс/522/1177/22, 1-кс/522/1178/22, 1-кс/522/157/22.

Під час проведення судового засідання 03.02.2022 року вказані клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту майна були об`єднанні в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру справи №522/22821/21, номер провадження №1-кс/522/1178/22.
Відповідно до клопотаннь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 у кримінальному провадженні № 000580 від 27.11.2021, а саме: на нежитлові будівлі, магазину з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташована будівля кадастровий номер :11:034:0189, розташовані за адресою АДРЕСА_1 та комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій розташована будівля кадастровий номер:06:007:0009, розташовані за адресою АДРЕСА_2 ,яке належить ОСОБА_5 .

У клопотаннях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначили, що в березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики. В позові просила стягнути з ОСОБА_5 10061778, 60 грн. борг за договором позики від 18.12.2014, а також судові витрати про справі.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.01.2021, залишеним без змін рішенням суду апеляційної інстанції від 23.03.2021, позов було частково задоволено, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 18.12.2014 в розмірі 3292200 грн., що в еквіваленті становить 124000 доларів США, відсотки за користуванням позикою за період з 18.12.2014 по 18.12.2015 в розмірі 824673 грн.55 коп, проценти нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 19.12.2015 по 26.03.2018 в розмірі 2240499 грн. 95 коп., а всього 6357373 грн. 50 коп. Також на користь позивача стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 5772 грн. 31 коп.

На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчі листи, які перебувають на даний час на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_6 ВП №65038266 та ВП №65038151.

Під час здійснення виконавчих дій приватним виконавцем було описано та арештовано нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: нежитлову будівлю, магазину з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташована будівля кадастровий номер :11:034:0189, розташовані за адресою АДРЕСА_1 та комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій розташована будівля кадастровий номер:06:007:0009, розташовані за адресою АДРЕСА_2 .
Вказані об`єкти приватним виконавцем було передано для реалізації на електронних торгах Державному підприємству «СЕТАМ». Торги були призначені на 01.12.2021 та 06.12.2021.
Однак, 30.11.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 у межах кримінального провадження № 000580 від 27.11.2021було накладено арешт на вищезазначені об`єкти нерухомості.

Водночас, постановою слідчого СВ ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 від 27.12.2021 закрито кримінальне провадження № 000580 від 27.11.2021, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

У судове ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, надавши заяву щодо підтримання доводів, зазначених у клопотанні та розгляду клопотання за їх відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З матеріалів клопотання встановлено, що у рамках кримінального провадження № 000580 від 27.11.2021 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021за клопотанням потерпілого ОСОБА_8 накладено арешт на нежитлові будівлі, магазина з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташована будівля кадастровий номер :11:034:0189, розатшованиі за адресою АДРЕСА_1 та комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій розташована будівля кадастровий номер:06:007:0009, розташовані за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, постановою слідчого СВ ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 від 27.12.2021 закрито кримінальне провадження № 000580 від 27.11.2021, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тому арешт, накладений у даному кримінальному провадженні, підлягає скасуванню.

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження № 000580 від 27.11.2021 задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021на нежитлові будівлі, магазину з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташована будівля кадастровий номер :11:034:0189, розатшованиі за адресою АДРЕСА_1 та комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки, на якій розташована будівля кадастровий номер:06:007:0009, розташовані за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.02.2022