КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 28 вересня 2021 року, апеляційні скарги, з доповненнями захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.
Задоволено клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_26 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_27 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком до 09 вересня 2021 року, одночасно визначено заставу в розмірі 217 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 476 319 833 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у перевищенні військовою службовою влади та службових повноважень, вчиненому в умовах особливого періоду, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.
Захисник ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати до підозрюваного ОСОБА_8 інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

На думку захисника, належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо забезпечити шляхом обрання менш сурового виду запобіжного заходу.

Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведено, вони мають формальний характер та базуються виключно на припущеннях, а тому не можуть бути підставою для обрання подібної міри запобіжного заходу. Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватися від органів слідства. Окрім того відсутні, докази на підтвердження обґрунтованості підозри та причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України. Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але не припущення детектива.

Як стверджує апелянт, відсутні вагомі докази про вчинення саме підозрюваним ОСОБА_28 кримінального правопорушення.

Окрім того, звертає увагу на те, що підозрюваний має проблеми зі здоров`ям, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває дружина, донька та мати похилого віку, є Генералом-лейтинантом Збройних сил України, учасником бойових дій. Неодноразово нагороджений державними нагородами, раніше не судимий.

Також, щодо обґрунтованої підозри, захисник зазначає, що схематично суть підозри можна розділити на 2 складові: перевищення ОСОБА_8 влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, при обранні ПрАТ «Завод «Ленінська кузьня», як виконавця робіт з побудови 2 катерів «Кентавр» та при придбанні Міністерством оборони України санітарних автомобілів «Богдан 2251» виробництво ДП «АСЗ № 2» АТ «АК «Богдан Моторс».

Виконавця проекту визначено Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 14 березня 2016 року № 6-ДСК. А отже, навіть теоретично, ОСОБА_8 не мав повноважень щодо прийняття рішення про обрання виконавця ДОЗ і не міг вступати у будь-яку «змову» з даного приводу з керівником ПрАТ «»Завод «Ленінська кузня».
Міністерство оборони України не має права втручатися у господарську діяльність виконавця ДОЗ, в тому числі щодо вибору контрагентів. Питання взаємовідносин між ПрАТ «Завод «Ленінська кузня» та ДП «Дослідно-проектний центр кораблебудування» перебуває у виключній площені керівництва цих підприємств.
На думку апелянта, викликає подив формування підозри в напрямку того, що на момент укладення договорів із ПрАТ «Завод «Ленінська кузня» на побудову 2 катерів «Кентавр» та ДП «АСЗ № 2» АТ «АК «Богдан Моторс» на придбання автомобілів «Богдан 2251» ОСОБА_8 розумів, що продукція буде виготовлена неналежної якості.
Відповідальність за якість продукції, що виготовляється, і за використання коштів покладається на військове представництво, яке має щоденно контролювати виробничий процес від початку до завершення.
Також, адвокат звертає увагу щодо процесуальних порушень, наявних в матеріалах кримінального провадження, долучених до клопотання.
Зокрема, постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчий групі та визначення старшого слідчого групи датована 30 червня 2021 року, а відтак стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що збір доказів здійснювали уповноважені слідчі. Те ж саме стосується і постанови про заміну групи прокурорів.
В матеріалах клопотання відсутні документи щодо процесуальних джерел походження наданих суду копій документів, що вказує на неможливість їх використання при прийнятті слідчим судового рішення. При цьому, враховуючи дату внесення відомостей до ЄРДР щодо епізодів, за якими вручені підозри (09 та 19 березня 2021 року), та дату початку досудового розслідування (08 травня 2020 року), стороною захисту обґрунтовано ставиться під сумнів факт отримання цих документів до внесення відомостей до ЄРДР.
Експертизи проведені у кримінальному провадженні № 0000191 від 09 березня 2021 року, а відтак, також не можуть бути використані як підстави для задоволення клопотання.
В даному випадку, на переконання сторони захисту, підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки наведені стороною обвинувачення факти та інформація не можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Посилається на вимоги п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, де зазначено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування має бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Звертає увагу на те, що 02 липня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру, відтак строк досудового розслідування закінчується 02 вересня 2021 року, однак слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та застосував запобіжний захід підозрюваному, строком до 09 вересня 2021 року.
Захисник наголошує на тому, що вказане не є опискою. Оскільки в тексті резолютивної частини зустрічається неодноразово.

Окрім того, апелянт вказує про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України. Слідчим суддею не обґрунтовано наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України та належним чином не оцінено всіх обставин, визначених ст. 178 КПК України.

Окрім того, визначений розмір застави є непосильним для підозрюваного, що підтверджується відповідними деклараціями, наданими стороною захисту.

Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить, в разі підтвердження наявності підстав для обрання запобіжного заходу, застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави, співмірним з його матеріальним становищем.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки відсутні докази причетності його до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Окрім того, не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

19 липня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , в яких зазначено, що в підозрі відсутня вказівка, що саме ОСОБА_8 перевищував владу чи службові повноваження і в чому саме вони полягали. Органом досудового розслідування не вказано жодного конкретного факту, який би підтверджував дату, час, місце та форму дій, які протиправно вчинені підозрюваним та містили б склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в якому до ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді поруки є більш тяжким, ніж кримінальне провадження, в якому на даний час обирається запобіжний захід, оскільки санкція відповідної частини статті передбачає до дванадцяти років ув`язнення.
Також, апелянт наголошує на тому, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено неправдиві відомості щодо поручителів, а саме стосовно того, що вони 12 липня 2021 року не з`явилися в судове засідання та не підтвердили свої заяви.
Стверджує, що на кожному судовому засіданні починаючи з 02 по 12 липня 2021 року були присутні поручителі, як вільні слухачі, а в судових засіданнях 09, 09 та 12 липня 2021 року їх заслухано.
20 липня 2021 року надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , в яких зазначено про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім того, апелянт наголошує на тому, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного та не співмірним його доходам.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційних скарг, з доповненнями, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, з доповненнями та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, з доповненнями сторони захисту підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Слідчим Управлінням з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальне провадження № 0000016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 426-1, ч. 2 ст. 192 КК України.

02 липня 2021 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, а саме в умисному вчиненні військовою службовою особою та в умовах особливого періоду дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.

02.07.2021 року слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_26 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_27 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 217597 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 476 319 833 гривень.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 , підозри за ч. 4 ст. 426-1 КК України, з посиланням на докази, що її підтверджують. А також на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, оскільки підозрюваний має відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він перебуваючи на волі зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.
У зв`язку з цим, а також враховуючи виключність даного випадку викликано резонансом події, матеріальний стан підозрюваного, заподіяння діями ОСОБА_8 та іншими співучасниками майнової шкоди Міністерству оборони України на загальну суму 476 320 442.81 грн., та те, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків, на виконання вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, слідчий просив визначити заставу в розмірі 217 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 476 319 833 грн.
Необхідність визначення розміру застави саме в такому розмірі обґрунтовується тим, що діюче кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює обов`язку розкривати джерело походження коштів для застави, а отже, застава може бути внесена в тому числі іншою особою, яка має фінансову можливість.
12 липня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком до 09 вересня 2021 року, одночасно із визначенням застави в сумі 217 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 476 319 833 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Зокрема, такими доказами є: документи щодо формування та внесення змін до основних показників державного оборонного замовлення на 2016 - 2018 роки; державний контракт та інші документи щодо виготовлення десантно-штурмових катерів для потреби Міністерства оборони України; а також документи, що підтверджують виявлені порушення під час укладання та виконання вищевказаного державного контракту; висновками товарознавчих експертиз військового майна і судово-економічних експертиз, які вказують на заподіяння збитків та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkeyп. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій ч. 4 ст. 426-1 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_8 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkeyп. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Однак, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України при обранні альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 , у вигляді застави в розмірі 217 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 476 319 833 гривень у національній грошовій одиниці України та не обґрунтував необхідність застування застави саме в такому розмірі.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо застосування ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 217 597 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 476 319 833 гривень у національній грошовій одиниці Українита вважає такий розмір занадто непомірним.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з часом зменшуються та не мають такого вагомого значення, як на початку досудового розслідування, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 39952000 гривень, що дорівнює 17600 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також є слушними доводи сторони захисту в частині того, що застосовуючи щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не вірно визначено строк утримання особи під вартою, оскільки відповідно до клопотання про застування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000016, про підозру ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 426-1 КК України було повідомлено 02.07.2021 року, а відповідно до вимоги п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину тобто 02 вересня 2021 року, однак слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та застосував запобіжний захід підозрюваному, строком до 09 вересня 2021 року.
Матеріали, які додані до клопотання не містять відомостей, що строки досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000016 на момент внесення клопотання про застосування запобіжного заходу та на час його розгляду були продовжені у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, тобто слідчий суддя мав право застосувати запобіжний захід лиже в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 вересня 2021 року.
Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги із доповненнями підлягають задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.09.2021 включно та визначення застави у межах 17600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 39 952 000 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги, з доповненнями захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, задоволено клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_26 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_27 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком до 09 вересня 2021 року, одночасно визначено заставу в розмірі 217 597 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 476 319 833 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_26 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_27 , - задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши строк дії ухвали по 02.09.2021 року включно.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 39952000 гривень, що дорівнює 17600 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка повинна бути внесена у національній грошовій одиниці, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, код банку 820172, назва банку ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку за стандартом IBAN НОМЕР_1 , призначення платежу: застава за ОСОБА_8 по справі №757/35237/21 в Київському апеляційному суді.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити термін дії зазначених обов`язків по 02.09.2021 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

З моменту внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається на користь держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/35237/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_29

Справа № 11сс/824/4461/2021 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК