У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000025 від 23.01.2021р. за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурова, Кіровоградської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України,

- змінено запобіжний захід на домашній арешт до 21.02.2021р. включно з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати строком до 28.02.2022р. відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши заставу в розмірі 650 000 грн.
______________________________________________________________
Провадження: № №11-сс/812/48 /22 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу

Короткий зміст ухвали.
В задоволенні клопотання слідчого відмовлено.
ОСОБА_6 змінено запобіжний захід на домашній арешт до 21.02.2021р. включно з покладенням обов`язків: не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 в період з 20:00г. до 07:00 годин наступного дня, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, повідомляти про зміну засобів зв`язку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що учасником злочинної групи є саме ОСОБА_9 , виконуючи вказівки ОСОБА_10 , перебуваючи в с.Красне Скадовського району Херсонської області, шляхом переконань і матеріальної зацікавленості, завербував на незаконну роботу, пов`язану з морськими перевезеннями людей за кордон, ОСОБА_11 , який внаслідок збігу тяжких сімейних і матеріальних обставин, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявністю боргів перебував в уразливому стані.
Наголошує про те, що ОСОБА_6 обізнаний про місце проживання потерпілого та членів його сім`ї. Вважає, що перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом становить загрозу їх життю та здоров`ю.
Вказує, що на час затримання ОСОБА_6 не працював, не мав постійних джерел доходу, а місце його проживання знаходиться поблизу Державного кордону України, що дає змогу ОСОБА_6 перейти на не підконтрольну Україні територію з метою переховування від органів досудового розслідування.
Окрім того, апелянт твердить, що є підстави вважати, що в ході подальших слідчих (розшукових) дій будуть встановлені інші особи, яких також було втягнуто злочинною групою у протиправну діяльність, пов`язану із перевезенням нелегальних мігрантів до території Європейського Союзу, а ОСОБА_6 перебуваючи під домашнім арештом буде перешкоджати правоохоронному органу у розслідуванні кримінального провадження.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 07.09.2021р. на виконання спільного заздалегідь розробленого злочинного плану, виконуючи вказівки ОСОБА_10 , перебуваючи в с. Красне, Скадовського району, Херсонської області, маючи умисел на здійснення вербування людини, вчинене з метою експлуатації, пов`язаної з нелегальним перевезенням мігрантів, з використанням обману, для отримання згоди на його експлуатацію, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, довідавшись, що ОСОБА_11 , внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявністю боргів, усвідомлюючи ці обставини, умисно, шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості, використовуючи їх у своїх протиправних цілях став вчиняти дії, направлені на вербування та пропонувати останньому роботу пов`язану з морськими перевезеннями людей за кордоном.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що сукупність наведених обставин дає підстави вважати про суттєве зменшення ризику переховування та інших раніше встановлених ризиків, передбачених ст..177 КПК України, що за умови неефективного проведення досудового розслідування свідчить про недоцільність подальшого утримування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що є підставою до зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та захисника, які вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:

1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з неналежним дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23.01.2021 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

28.09.2021р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

30.09.2021р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6

18.11.2021 року постановою заступника обласної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до № 0000025 до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2021 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.12.2021 року із можливістю звільнення під заставу в сумі 650 000 грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою на 60 діб. В обгрунтування клопотання вказав, що для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи; здійснити розсекречення матеріалів НСРД; встановити та допитати інших осіб, яких ОСОБА_10 і ОСОБА_6 втягнуто в злочинну діяльність, отримати інформацію від компетентних органів Італійської республіки щодо відомостей з ЦБ «Interpol» відносно підозрюваного ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , а також потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , отримати інформацію від авіакомпанії щодо особи, яка замовила авіаквитки ОСОБА_11 на рейс з Миколаєва до Стамбулу на 27.10.2021р.; вжити заходів до встановлення осіб, які на території Турецької Республіки займались незаконною діяльністю, пов`язаною з перевезенням нелегальних мігрантів з території Турецької Республіки до країн ЄС; повідомити ОСОБА_10 , ОСОБА_6 і ОСОБА_15 про остаточну підозру: виконати вимоги ст..ст. 290-291 КПК України; скласти та направити завчасно до суду обвинувальний акт.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та змінюючи зазначений запобіжний захід на домашній арешт, слідчий суддя зазначив, що ризики є незначними з огляду на відсутність вагомих доказів про вчинення кримінального правопорушення саме підозрюваним.

Однак, в ухвалі також слідчий суддя зазначає, що підозра на даний час є обґрунтованою та підтверджується протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.09.2021р. та від 28.09.2021р., протоколом огляду від 28.09.2021р. мобільного телефону ОСОБА_11 ; протоколом обшуку домоволодіння, де мешкає ОСОБА_16 , матеріалами кримінального провадження у сукупності.
Отже, в ухвалі слідчий суддя викладає два різних за змістом, суперечливі висновки щодо доведеності підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується сукупністю здобутих органами досудового слідства доказами.
Апеляційний суд вважає, необґрунтованими висновку слідчого судді відносно того, що ризики передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України суттєво зменшилися.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі. Підозрюваний не працює, не має постійного джерела доходу,а також місця його проживання знаходиться поблизу Державного кордону України, що може дати змогу підозрюваному перейти на непідконтрольну Україні територію з метою переховування від органів досудового розслідування.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження наявні анкетні данні потерпілих, свідків та місця їх проживання. Зазначене вказує на те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, як вже допитано та на тих, що підлягають допиту найближчим часом, з метою зміни чи відмови від показів, або надання показань на його користь, шляхом вмовляння або погроз, з метою уникнення кримінальної відповідальності, як особисто так і з допомогою інших осіб.
Крім того, оскільки на даний час органом досудового розслідування не виконано усі необхідні слідчі дії, ОСОБА_6 матиме змогу вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути кримінальної відповідальності.
Отже, апеляційний суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати і на даний час.
Підозрюваний ОСОБА_6 викликався в судове засідання апеляційного суду на 06.01.2022 року, однак в судове засідання не прибув про причини неявки суду не повідомив. Оскільки в апеляційній скарзі прокурора порушувалось питання про погіршення положення підозрюваного, в зв`язку з чим його явка відповідно до ст.401 КПК України є обов`язковою, апеляційний розгляд було перенесено на 17.01.2022р.
17.01.2022 року на підставі клопотання захисника ОСОБА_7 судовий розгляд з участю підозрюваного ОСОБА_6 було проведено в режимі відео конференції із Скадовського районного суду Херсонської області.
В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що не з`явився в судове засідання, оскільки не має коштів на проїзд.
Підозрюваний проживає у с. Красне Скадовського району Херсонської області.
Отже, перебуваючи під домашнім арештом, з огляду на скрутне матеріальне становище буде позбавлений можливості прибувати у м. Миколаїв на виклики слідчого та суду.
Такий запобіжний захід як домашній арешт не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Отже, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному необхідно продовжити в межах строку досудового розслідування.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволення, а ухвала слідчого судді скасування з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.3, 422, 424,532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року відносно ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 27. 02.2022року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:
Судді: