УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

29.07.2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Клопотання, мотивовано, зокрема тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, у зв`язку із тим, що вказана квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0007801 від 16.08.2019

Необхідність скасування зазначеного арешту обумовлена тим, що в застосуванні цього заходу минула потреба, оскільки, всі необхідні слідчі дії з цим майном вже проведено, більше того, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7936/20, поновлено права заявниці і власника арештованого майна - ОСОБА_3 .

Власника майна ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, однак направила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Слідчий про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, однак його неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, дійшла до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 у кримінальному провадженні № 0007801 від 16.08.2019 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Власником згаданої квартири є ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна( реєстраційний номер об`єкту 00).

Так, 02 березня 2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва задоволено цивільний позов ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна із чужого незаконного володіння та припинення реєстрації права власності, яке набрало законної сили 25.05.2021.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадану квартиру, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності є таким, що направлений на порушення права власності та права на мирне володіння майном.

На підставі наведеного, клопотання власника майна ОСОБА_3 , слід задовольнити, а арешт майна скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на право власності ОСОБА_3 , - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1