Провадження №: 1-кс/755/3724/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2021 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002742 від 16.08.2021 року, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ст. 290 КК України, -
в с т а н о в и в:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні відділу дізнання Дніпровського ГУНП в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0002742 від 16.08.2021 року, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ст. 290 КК України.
15.08.2021 року відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 за адресою м Київ, вул. Будівельників 15, було проведено огляд місця події, в присутності ОСОБА_6 , у якого було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке було вилучено до спец. пакету KIV 2127172, ключі від даного транспортного засобу, які було поміщено до спец, пакета KIV 2127175, а також у ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 , та поміщено на штраф майданчик, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою від 16.08.2021 року автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 визнано речовими доказом у вище вказаному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
15.08.2021 року відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 за адресою м Київ, вул. Будівельників 15, було проведено огляд місця події, в присутності ОСОБА_6 , у якого було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке було вилучено до спец, пакету KIV 2127172, ключі від даного транспортного засобу, які було поміщено до спец, пакета KIV 2127175, а також у ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 , та поміщено на штраф майданчик, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою від 16.08.2021 року автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 визнано речовими доказом у вище вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені під час обшуку автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном, а тому з урахуванням наведених слідчим підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення злочину, а отже з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в їх арешті.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Взявши до уваги вищевикладене, обставини ймовірно вчинених кримінальних проступків, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості приховування та зникнення майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на майно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002742 від 16.08.2021 року, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ст. 290 КК України задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій на тимчасово вилучене майно, під час огляду місця події від 15.08.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
-автомобіль марки "MERSEDES BENZ" д.н.з НОМЕР_2 та ключі від даного транспортного засобу;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: