Справа №639/7126/21
Провадження № 1-кс/639/1876/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року м.Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000642 від 22.09.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.09.2020 року Жовтневим районним судом міста Харкова, за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 22.09.2021 о другій половині дня, перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , вів себе агресивно, шумів, перебував в алкогольному сп`янінні. За даним фактом був здійснений виклик швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Однак, прибувша на виклик бригада швидкої медичної допомоги відмовилася заходити до квартири ОСОБА_4 , через його агресивну поведінку. Було викликано патрульну поліцію.

На данний виклик було направлено екіпаж №3106 співробітників УПП ГУНП в Харківській області, у складі інспекторів УПП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які перебували у форменому одязі працівника Національної поліції України та виконували покладені на них обов`язки щодо охорони громадського порядку.

Приблизно о 17:30, прибувши на місце екіпаж №3106 зателефонував заявниці, яка їх зустріла та провела до квартири, де перебував ОСОБА_4 . Двері відчинила його співмешканка ОСОБА_11 , ОСОБА_4 стояв поруч. Коли у останнього спиталися чи потрібна йому медична допомога він відповів, що йому вона потрібна, але відмовився вийти на вулицю. Тоді співробітниця поліції ОСОБА_8 попрохала ОСОБА_4 вдягнутись та вийти у двір.

Надалі ОСОБА_4 різко схопив скляну банку, та розбив її собі об лоба. Потім він схопив металевий чайник та почав ним розмахувати. Після цього ОСОБА_4 , достовірно знаючи, та, усвідомлюючи, що інспектор УПП ОСОБА_8 перебуває при виконанні своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», вирішив вчинити опір вказаному працівнику правоохоронного органу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи усвідомлено, зі злочинним умислом, проявляючи неправомірну агресію, спрямовану у відношенні поліцейського ОСОБА_8 , розмахував руками та намагався нанести їй удари кулаками, від яких остання, впала на ліжко позаду неї, ОСОБА_4 впав за нею та продовжив наносити удари. ОСОБА_8 , намагаючись захиститися, тримала руки ОСОБА_4 , не даючи йому наносити удари.

У відповідь на вище вказані протиправні дії напарники ОСОБА_8 - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оцінивши ситуацію, що склалася, діючи в рамках виконання обов`язків по охороні громадського порядку, згідно зі ст. ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію», діючи правомірно з урахуванням вимог п.1 ч.3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», якими передбачено застосування спеціального засобу - кайданки, як засіб обмеження рухомості стосовно особи, яка своїми небезпечними діями, може завдати шкоду собі і оточуючим, а також для забезпечення особистої безпеки, схопили ОСОБА_4 , та почали одягати кайданки на руки останнього.

В подальшому активні, протиправні дії ОСОБА_4 , спрямовані на умисний опір працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними покладених на нього обов`язків щодо здійснення охорони громадського порядку, були припинені.

Згідно з висновком експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 №09-1515/2021 у громадянки ОСОБА_8 на момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень, або їх слідів, встановлено не було, у зв`язку з чим ступінь тяжкості не встановлювалась.

В результаті вищевказаних умисних дій ОСОБА_4 вчинив опір працівникам УПП ДПП в Харківській області, які виконували покладені на них завдання, щодо охорони громадського порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на опір, працівнику правоохоронного органу під час виконання покладених на нього функцій, повноважень та обов`язків з охорони громадського порядку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, тобто Опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 22.09.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.342 Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ст.ст.42, 276-278 КПК України 26.10.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Згідно пояснень прокурора, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого злочину, доводить наявність обґрунтованої підозри, а наявні ризики зумовлюють підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор зазначає, що вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду предмета, а саме диска «Verbatim DVD-R», з написом маркером чорного кольору 642 ЕРДР УПП.

Вищезазначене, на думку прокурора, свідчить про неможливість запобігання ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України тому застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не можливе.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати інший захід не пов`язаний з позбавлення волі, оскільки його цивільна дружина вагітна та він має постійне місце мешкання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Процесуальні дії органу досудового розслідування, на які посидається прокурор в своєму клопотанні, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, дослідженим в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурором не доведено та не надано доказів про наявність на теперішній час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у їх сукупності, які давали б підстави вваж ти, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. Прокурор обгрунтовуючи ризики, обмежився тільки їх переліком, який наведений КПК України та не надав відповідних доказів на підтвердження їх існування.

Обгрунтування клопотання суперечить наступному.

Відповідно до Інформаційного листа Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/04/0/4-13 від 04 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», під час розгляду клопотань про обрання, заміну чи скасування запобіжного заходу судам необхідно враховувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також підстав для зміни запобіжного заходу, зобов`язаний прийняти рішення відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України.

Посилаючись на необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість підозри, як головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений буде переховуватися від правосуддя, перешкоджати ходу судового розгляду або чинити нові злочини, впливати на потерпілих і свідків.

Слідчий суддя не може погодитись з такими твердженнями прокурора та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення підозрюваного волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови».

Ризик тиску на свідків та потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішенням Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірко, дачі показів Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгій».

Матеріалами провадження встановлено, що потерпілі та свідки були допитані, жодного доказу впливу на них з боку підозрюваного та інших осіб не надано, з відповідними заявами до компетентних органів вони не звертались.

Ризик переховування ОСОБА_4 від суду не може вимірятися від суворості можливого покарання , її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Слідчий суддя припускає, що на початкових стадіях розслідування ризик втручання підозрюваного у здійснення правосуддя міг виправдовувати їх тримання під вартою. Однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втратила Рішення Європейського суду з прав людини «Мамедов проти Росії».

Відповідно до рішеня ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення - Рішення «Биков проти Росії».

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, з урахуванням вищезазначеного, зокрема, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту можливо забезпечити виконання ОСОБА_4 відповідних процесуальних обов`язків.

Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Проте, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, максимальна міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років.

За таких обставин встановлена відсутність доцільності тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та відповідно його клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 181 КПК України, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Судом встановлена можливість перебування ОСОБА_4 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 домашній арешт, поклавши на нього такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити прокурору Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та слідчому СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 для подальшого пред`явлення до виконання до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали до 27 грудня 2021 року

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 28.10.2021 року о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1