Єдиний унікальний номер 205/7610/21
У Х В А Л А

06 вересня 2021 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників - адвокатів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
На стадії досудового розслідування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого збігає 07.09.2021 року.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 в межах граничного строку, визначеного КПК України, мотивуючи своє клопотання наявними для даного кримінального провадження ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.
Так, прокурор вважав, що в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений ОСОБА_7 зможе почати переховуватись від суду, з метою уникнути можливого покарання за вчинений тяжкий злочин.
Крім цього, прокурор зазначив про наявність потенційних ризиків того, що обвинувачений буде мати можливість вплинути на потерпілих та свідків по справі, а також продовжити свою злочинну діяльність, шляхом пособництва службовим особам КП «міська ритуальна служба» ДМР.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання прокурора заперечували, при цьому, сторона захисту заявила власне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт в нічний час доби. В обґрунтування клопотання, захист посилався передусім на відсутність доказів обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочині, не зрозуміле та не конкретне пред`явлене останньому обвинувачення, а також на сталу практику Європейського суду з прав людини, щодо необхідності національним судам України розглядаючи клопотання прокурора про обрання (продовження) такого запобіжного заходу як тримання особи під вартою, враховувати можливість застосування і інших - альтернативних запобіжних заходів, так як тримання під вартою особи, є виключним запобіжним заходом. Крім того, сторона захисту звернула увагу суду і щодо встановлених на даний час судовими рішеннями ЄСПЛ неналежних умов тримання під вартою обвинувачених в приміщеннях слідчого ізолятору. Разом з клопотанням, захисники надали суду письмові докази щодо належних соціальних зв`язків обвинуваченого з його родиною, наявність утриманців (неповнолітньої дитини та батька інваліда), стан здоров`я самого обвинуваченого, що також просили суд врахувати при розгляді клопотань.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, при цьому підтримав клопотання захисників та прохав його задовольнити.
Суд, заслухавши клопотання прокурора та сторони захисту, думки потерпілого та обвинуваченого, дослідивши їх доводи і обґрунтування, вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити з наступних підстав.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує сталу практику Європейського суду з прав людини, зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри, перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І.А. проти Франції».
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Так, в своєму клопотанні під час судового засідання, прокурор посилався на наявні як на його думку ризики можливого переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих та свідків по справі та продовження вчиняти кримінальні правопорушення.
При цьому суд, досліджуючи вказане клопотання позбавлений був можливості об`єктивно сприймати викладені прокурором підстави та обґрунтування, так як у судовому засіданні останнім не надано будь яких належних доказів на підтвердження існування потенційних ризиків, про які йдеться у клопотанні.
Крім іншого, суд також вважає за необхідне зауважити на тому, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі не може слугувати виправданням та обґрунтуванням утримання особи під вартою. Так, у справі «Калашников проти Росії» ЄСПЛ вкотре нагадав, що лише сам по собі факт обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою у період проведення судового розгляду. Конституційний Суд України у рішенні від 8 липня 2003 р. № 14-рп (справа про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу) також констатував, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється або обвинувачується особа, враховується лише разом з іншими обставинами. Такої ж думки притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який в своєму Узагальненні «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, зміни та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» від 19 грудня 2014 року, зазначив, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання під вартою.
Таким чином, суд констатує, що прокурор не навів належних та допустимих доказів щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та що інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України на час судового розгляду справи.
Керуючись ст.ст.315, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.
Клопотання захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати, негайно звільнивши з-під варти в залі суду.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04 листопада 2021 року, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України протягом двох місяців, а саме:
- заборонити залишати місце мешкання, а саме: АДРЕСА_1 з 21:00 години до 06:00 години;
- не виїжджати за межі м. Дніпра та Дніпропетровської області без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими учасниками по справі;
- прибувати за першою вимогою суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- повідомляти суд про зміну місця мешкання.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -