н/п 1-кс/490/52/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 року до Центрального районного суду м.Миколаєва з Окружної прокуратури міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001388 від 20.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (судова справа №490/10029/21, н/п 1-кп/490/803/2021).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2021 року, вказаний обвинувальний акт було розподілено та визначено головуючого по справі суддю ОСОБА_3

10.01.2022 року суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від участі у розгляді вищевказаного кримінального провадження, в обґрунтування якої зазначила, що автоматизований розподіл даного провадження, на її думку, було проведено з порушенням вимог ст.35 КПК України, оскільки судову справу було розподілено між суддями не в день надходження до суду, а фактично через місяць після її надходження. На момент розподілу судової справи усі судді Центрального районного суду м.Миколаєва, які відповідно до рішення зборів суддів здійснюють розгляд кримінальних справ, були виключені із розподілу за різних належних на те підстав, що фактично виключало вірогідність розподілу судової справи, передбачену ч.3 ст.35 КПК України. За такого, вважає за необхідне заявити собі самовідвід по даній судовій справі.

В судове засідання особа, яка заявила самовідвід, не з`явилась, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, однак її неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Вивчивши заяву про самовідвід та матеріали судової справи №490/10029/21 (н/п 1-кп/490/803/2021), приходжу до наступного.

Положеннями ст.ст.75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вищенаведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Частинами 4, 5 ст.80 КПК України визначено, що заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути мотивованим.

Так, частиною 1 статті 35 КПК України визначено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, зокрема об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.

Частиною 3 статті 35 КПК України передбачено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.

Відповідно до ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та правил суддівської етики.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на ХІ з`їзді суддів України 22.03.2013 року, зазначає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10.12.2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с.12, п.27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п.38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 року у справі «Le Compte, Van Leuven и De Meyere проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалених резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Як вбачається з відповіді на запит керівника апарату Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.01.2022 року за вих. №07-02/51/2022, причиною несвоєчасного розподілу судової справи №490/10029/21 (н/п 1-кп/490/803/2021) послугувало гострий брак кадрів в канцелярії суду та надходження значного обсягу матеріалів. Так, за період з 10.11.2021 року по 28.12.2021 року до суду надійшло 2357 матеріалів, які підлягали розподілу. У зв`язку з відсутністю належної кількості працівників у відділі, відповідальним за автоматизований розподіл справ між суддями з 10.11.2021 року був лише один секретар суду ОСОБА_5 , який при такому навантаженні фізично не мав можливості розподілити всі матеріали своєчасно. Крім того, згідно довідки помічника судді - ОСОБА_6 , суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, з 11:57 год. 23.12.2021 року до 17:00 год. 24.12.2021 року. Відповідно до довідки начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_8 , довідку про перебування судді ОСОБА_3 у нарадчій кімнаті по вказаному кримінальному провадженню фактично було передано до відділу по роботі з персоналом 23.12.2021 року о 16:30 год..

Додатково, слід зазначити, що відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, автоматизований розподіл судової справи №490/10029/21 (н/п 1-кп/490/803/2021) було здійснено 23.12.2021 року об 11:30:34 год. з визначенням головуючої по справі судді ОСОБА_3 , тобто до моменту видалення судді до нарадчої кімнати по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України (судова справа №490/7468/20, н/п 1-кп/490/235/2021).

За таких обставин, суд вважає, що визначення судді для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України (судова справа №490/10029/21, н/п 1-кп/490/803/2021) було здійснено автоматизованою системою документообігу суду з дотриманням порядку визначення судді для розгляду справи та з урахуванням положень Засад використання автоматизованої системи документообігу суду при здійсненні автоматизованого розподілу судових справ між суддями Центрального районного суду міста Миколаєва, а тому порядок визначення судді для розгляду вищевказаної судової справи, встановлений ст.35 КПК України, у даному випадку порушений не був.

Будь-яких доказів, які б свідчили про технічне втручання (зокрема обрання особою, яка проводила автоматизований розподіл справи, конкретно визначеного суддю) або збій (очевидні помилки в налаштуваннях) автоматизованої системи документообігу суду при автоматизованому розподілі цієї справи, що призвели до порушення порядку визначення судді, передбаченого ч.3 ст.35 КПК України, суду не надано.

Крім того, у поданій заяві про самовідвід не наведено будь-яких фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Також, не встановлено підстав, які б свідчили, що суддя ОСОБА_3 не здатна забезпечити розгляд зазначеного кримінального провадження з дотриманням загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, та прийняти за результатами його судового розгляду законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.35, 75, 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001388 від 20.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (судова справа №490/10029/21, н/п 1-кп/490/803/2021) - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1