ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2516/21 Справа № 215/7528/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 310 КК України
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_5 , продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26 вересня 2021 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки ОСОБА_5 крім ст.186 ч.2 КК України, обвинувачується за ст.289 ч.2 КК України яка є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 5 років, а також за ст.310 ч.2 КК України, злочин який був вчинений в період дії домашнього арешту і вказані кримінальні провадження об`єднані.
Хоча обвинувачений має постійне місце проживання, проте враховуючи обвинувачення у вчиненні декількох в тому числі корисливих кримінальних правопорушень в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відсутність постійного джерела доходу, це дає суду обґрунтовані підстави для відмови в клопотанні обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки існують обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень.
В апеляції:
- обвинувачений просить змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування зазначає, що має на утриманні малолітню дитину, одружений, постійне місце мешкання та працевлаштований, крім того має низку хронічних захворювань та знаходиться в групі ризику.
Звертає увагу на те, що перебуває під вартою з 30.05.2017 року, а судове слідство так і не почалось, оскільки прокуратура не може забезпечити явку потерпілих та свідків.
Зазначає, що копія клопотання про продовження запобіжного заходу повинна вручатися прокурором за три години до нового розгляду справи, проте йому копія вказаного клопотання була вручена під час судового розгляду.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказаний вище ризик.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 310 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до восьми років з конфіскацією майна або без такої, є раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 310 КК України в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що дає підстави вважати, що обвинувачений є особою, схильною до протиправної поведінки та може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів, наслідки цих злочинів, наявність декількох обвинувачених, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінка учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
Щодо стверджень обвинуваченого про надання прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу під час судового розгляду, хоча і мають місце за відсутності в матеріалах справи розписки про отримання цих документів, проте такі порушення не є підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на положення ст. 194 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Щодо посилання обвинуваченого про наявність у нього проблем зі здоров`ям, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для скасування відсутні, тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 310 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4