В обґрунтування даного клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу директора КП «Надра Кам`янеччини» № 3 к від 23.04.2013 призначений на посаду лісника вказаного комунального підприємства.
На підставі вказаного наказу згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23.04.2013 ОСОБА_5 передано матеріальні цінності та лісовий обхід № 1 майстерської дільниці № 1, лісосмуги площею 7,6 га.
Окрім того, згідно з посадовою інструкцією, яка затверджена директором КП «Надра Кам`янеччини», на ОСОБА_5 серед іншого покладені такі посадові обов`язки: 1) перевіряти документи на право рубки лісу, випасу худоби, сінокосіння, проведення інших видів користування та полювання в лісах, наглядати за виконанням правил відпуску деревини на пні, правил сінокосіння, випасу худоби та інших користувань лісу; 2) при виявленні будь-якого порушення лісового законодавства складати про нього протокол (акт) встановленої форми; 3) затримувати в лісі або на шляху з лісу незаконнодобутого лісопорушниками лісоматеріалу.
Виходячи зі змісту наказу № 3 к від 23.04.2013 та посадової інструкції, згідно ч. 3 ст. 18, пункту першого примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 є службовою особою, яка з 23.04.2013 обіймає посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій.
За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи умисно, вимагав та одержав для себе неправомірну вигоду за невчинення ним в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища, за наступних обставин.
В березні 2021 року в селі Оринин Кам`янець-Подільського району, під час розмови між мешканцем села Оринин Кам`янець-Подільсокого району ОСОБА_6 , який повідомив про намір здійснити незаконну порубку дерев, та ОСОБА_5 , у останнього виник злочинний умисел направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди за невжиття заходів щодо припинення незаконних (самовільних) порубок дерев в лісовому масиві на території ввіреного йому лісового обходу майстерської дільниці №1 кварталу № 5, виділу № 21, що поблизу села Дубинка, Кам`янець-Подільського району та неповідомлення про вищевказані незаконні порубки.
Розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, під час розмови з ОСОБА_6 , якому було відомо, що ОСОБА_5 є лісником КП «Надра Кам`янеччини та відповідає за вказану вище ділянку лісу, останній поставив вимогу ОСОБА_6 про надання неправомірної вигоди за нереагування на здійснення ОСОБА_6 незаконної порубки дерев у ввіреному йому лісовому масиві. Розмір неправомірної вигоди ОСОБА_5 визначив у виді грошових коштів в сумі 3000 гривень за кожен завантажений незаконно зрізаною деревиною вантажний автомобіль.
При цьому ОСОБА_5 шляхом погрози своїм службовим становищем, повідомив ОСОБА_6 , що у разі ненадання йому неправомірної вигоди ним буде вжито заходів до припинення незаконних порубок та притягнення останнього до відповідальності.
Маючи намір збагатитися шляхом незаконної порубки дерев та не бажаючи настання негативних наслідків для себе ОСОБА_6 погодився з вимогою ОСОБА_5 .
У подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел, 05.04.2021 о 10:08 годині під час телефонної розмови із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 прийняв пропозицію та в подальшому у невстановленому місці і час отримав від останнього 3000 гривень за невжиття заходів та неповідомлення правоохоронні органи про незаконну порубку дерев.
Крім того, 13.04.2021 о 09:55 годині під час телефонної розмови із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повторно прийняв пропозицію та в подальшому у невстановленому місці і час отримав від останнього 4000 гривень за невжиття заходів та неповідомлення правоохоронні органи про незаконну порубку дерев.
Також 11.05.2021 о 15:11 годині під час телефонної розмови із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повторно прийняв пропозицію отримати та в подальшому у невстановленому місці і час отримав від останнього 3000 гривень за невжиття заходів та неповідомлення правоохоронні органи про незаконну порубку дерев.
Продовжуючи свою злочинну діяльність 12.05.2021 о 12:17 годині під час телефонної розмови із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повторно прийняв пропозицію отримати та в подальшому у невстановленому місці і час отримав від останнього 2000 гривень за невжиття заходів та неповідомлення правоохоронні органи про незаконну порубку дерев.
ОСОБА_5 підозрюється в прийнятті пропозиції та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за невчинення в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням свого службового становища, повторно, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачений ч.3 ст.368 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, при розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
У відповідності з ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.3, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
На підставі ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у прийнятті пропозиції та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням свого службового становищ, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція за яке передбачає безальтернативне застосування конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей конфіскації як виду покарання, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження та розпорядження його власнику.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню та не забезпечить мету накладення арешту.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.
Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1