Справа № 570/524/21
номер провадження 1-кп/570/199/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та реєстр. АДРЕСА_1 , громадянина України, без постійного місця проживання, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого

16 травня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК,

в с т а н о в и в :

31 грудня 2020 р. близько о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на території грально-розважального комплексу "Скольмо" по АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення розрахункової операції за допомогою мобільного телефону, взяв у неповнолітнього ОСОБА_5 його мобільний телефон марки Xiaomi Мі8 моделі М1803Е1А, вартістю 2 тис. 603 грн., який в подальшому обернув на свою користь, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного злочину. Своїми поясненнями підтвердив встановлені обставини вчинення ним даного злочину, вказавши, що він забрав у неповнолітнього ОСОБА_5 мобільний телефон без наміру його повертати. В подальшому передав телефон знайомому свого товариша ОСОБА_6 , щоб не зберігати такий телефон при собі (намагаючись приховати свою причетність до вчиненого злочину). На даний час у вчиненому щиро розкаявся.

Законний представник неповнолітнього потерпілого - його мати ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою (а.с. 14) про розляд справи без їх участі. Повідомила про відсутність претензій до обвинуваченого, та просила призначити покарання згідно закону. Цивільний позов не пред`явлено.

Із висновку судової товарознавчої експертизи № 39801 від 18.01.2021 р. з ілюстративною таблицею (а.с. к.п. 64-73) підтверджується вказана вище ринкова вартість станом на 31.12.2020 р. зазначеного телефона.
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2021 р. (а.с. к.п. 29-32), вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 за зонішніми ознаками та рисами обличчя впізнав особу, яка заволоділа його мобільним телефоном. Такою особою виявився обвинувачений ОСОБА_4 .

Із протоколу огляду предмета від 01.01.2021 р. (а.с. к.п. 54), вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії оглянуто мобільний телефон марки Xiaomi Мі8 моделі М1803Е1А, із відповідним imai кодами, виданого згідно заяви ОСОБА_6 (а.с. к.п. 53).

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи в т.ч. речових доказів, проведення допиту свідків - сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, а також згідно ч. 3 ст. 349 КПК.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно обвинувального акту не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного, його характеристику та відомості про попередню судимість, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність претензій від потерпілого та його законного представника, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, наслідки вчиненого злочину, ставлення особи до таких наслідків, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК.

Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Крім того, 16 травня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 186 КК на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК був звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Даний злочин від 31.12.2020 р. вчинено підсудним ОСОБА_8 в період іспитового строку.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу (за сукупністю вироків).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Невідбута частина покарання за вироком Рівнеського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 р. становить 4 роки позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення попереднього вироку в період іспитового строку, виконання попереднього вироку припиняється. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма вироками (див. правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 р. по справі № 443/806/19).

При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинено умисний нетяжкий злочин, в період іспитового строку, обраний судом вид покарання за попереднім та за новим (даним) вироком, достатність підстав вважати, що ОСОБА_8 , зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), оскільки до останнього у зв`язку із неявкою до суду застсовувались приводи, підсудний перебував у розшуку, суд вважає за необхідне обрати підсудному запобіжний захід у вигляді взяття під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Згідно ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - негайно. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 діб (28 березня 2022 р. включно).

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 січня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 3 тис. 2268 грн. 80 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки Xiaomi Мі8 моделі М1803Е1А, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 394 КПК.

Суддя ОСОБА_1