ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/2033/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2519/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 ,, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:
1) 20.10.2011р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, звільнений 20.10.2016р. по відбуттю покарання;
2) 27.06.2018р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;
3) 09.12.2020р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_7 за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2020р. більш суворим покаранням, призначеним йому за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту його фактичного затримання з 08 квітня 2019 року, та зараховано у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення.
Згідно вироку ОСОБА_7 , будучі раніше судимий за злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, у період іспитового строку вчинив злочин при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_7 06.04.2019р. діючи повторно, близько 22 години, знаходячись на грунтовій дорозі поблизу будинку № 30 по вулиці Дубовий Гай в м.Ізюм Харківської області, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого наніс останньому декілька ударів кулаком руки в область обличчя, від яких ОСОБА_9 впав на землю, після чого продовжив наносити удари ногами в область обличчя, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 99-13/19 ВІД 10.04.2019 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна та синців на обличчі, які відносяться о легких тілесних ушкоджень, тим самим застосував до ОСОБА_9 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, після чого з карманів куртки останнього дістав мобільний телефон ТМ «HUAWEI Y6Pro», модель «HUAWEI TIT-U02», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1171/19 від 09.04.2019 3135 грн.65 коп, в чохлі із шкіряного замінника у вигляді «книжечки» до вказаної моделі мобільного телефону, вартістю відповідно до висновку вищезазначеної експертизи 181 грн.90 коп., в якому знаходилась сім-карта мобільного телефону оператора «Vodafone», вартістю 47 грн.50 коп. та гроші в сумі 500 грн., та відкрито заволодів вказаним майном, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3865 грн.05 коп., після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційних скаргах:
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_7 у скоєнні даного правопорушення повністю підтверджується дослідженими та проаналізованими під час судового слідства доказами у їх сукупності, але надалі трактує показання потерпілого та свідків із явним обвинувальним нахилом, що вже свідчить про зацікавленість суду, наявність ознак заінтересованості та надання переваги однієї сторони на іншою.
Суд описуючи пояснення потерпілого ОСОБА_9 зазначає, що останній зазначав, що отримав заробітну плату у розмірі 1600 грн., з яких 1000 грн. останній програв у ігрових автоматах, а потім випивали біля кіоску.
За випивку сплачував саме ОСОБА_9 , про те, потерпілий на запитання захисника, скільки саме коштів нього залишилося після ігрових автоматів, останній пояснити не зміг.
Також під час допиту потерпілий пояснив, що він не бачив хто саме взяв його телефон, а також не міг пояснити коли він бачив вказаний телефон востаннє, що розходиться із трактуванням показань потерпілого судом першої інстанції, що є неприпустимим та свідчить про неповноту дослідження судом доказів, надання переваги однієї частини пояснень над іншими, а також умисне виривання з контексту певних фраз зручних для обвинувального уклону.

Також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за версією суду продавали один і той самий телефон, що відображається у абз. 2 та 3 арк. вироку суду.
Проте насправді показання свідків були іншими, за показаннями ОСОБА_10 останній бачив у ОСОБА_7 телефон, проте чий це телефон та звідки він у ОСОБА_7 свідок ОСОБА_10 не знав, як і не зміг вказати ні марку ні інші особливі ознаки телефонного засобу.
А свідок ОСОБА_11 дійсно продавав телефон який йому дав обвинувачений, але свідок не зазначав який саме, зазначивши, що можливо останній був торгівельної марки «Хуавей» без вказання моделі.
Також захисник вказує що висновок судової товарознавчої експертизи № 1171/19 проведено 09.04.2019 року, а сам мобільний телефон вилучений лише 11.04.2019 року.
Таким чином автор апеляційної скарги зазначає про те, що експертиза була проведена без безпосереднього дослідження телефону, що ставить під сумнів висновок експертизи, проведення якої згідно ухвали слідчого судді призначена у цей же день.
Але далі суд виходить взагалі за межі доказів, які досліджувалися безпосередньо судом і зазначає що вина підтверджується письмовими доказами, а саме мобільним телефоном «Хуавей» який був наданий потерпілим ОСОБА_9 та оглянутий в судовому засідання, - що не відповідає дійсності.
Адже телефон який був наданий потерпілим ОСОБА_9 судом не оглядався, жодної оцінки йому не надавалось.
Цей доказ як зазначає сторона захисту під час досудового розслідування не відкривався, а тому не може бути визнаний допустимим.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив переглянути вирок суду та уточнивши свою позицію без0посередньов в судовому засіданні під час апеляційного розгляду вимагав скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Зазначає, що кримінальне провадження щодо нього має численні порушення.
Зокрема, не було проведено слідчого експерименту з ним, а під час огляду місця події поняті не залучались.
Коли його затримували працівники поліції, то не повідомляли підстав, з яких він затриманий.
Під час судового розгляду в момент проголошення вироку його захисник присутнім не був.
Суд фактично ухвалив вирок лише на підставі показів потерпілого, який є залежним від працівників поліції та на якому навіть не було зафіксовано слідів нападу.
При цьому обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує, що дійсно вдарив потерпілого, але не з метою розбою, а його телефон згодом знайшов випадково.
Також вважає, що судом при призначенні покарання не враховано стан його здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Клопотання обвинуваченого про повторний допит свідків колегією суддів визнається безпідставним, враховуючи консолідовану позицію сторони захисту, висловлену та підтриману під час апеляційного розгляду стосовно необхідності скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався.
Посилання сторони захисту на обвинувальний ухил висновків суду, що як на думку автора апеляційної скарги свідчить про певну зацікавленість суду в наданні переваги однієї сторони кримінального провадження над іншою є безпідставними, оскільки під час розгляду даного провадження судом першої інстанції сторона захисту жодного разу відводів а ні суду а ні прокурору не заявляла.
Таким чином названий довід апеляційної скарги є припущенням та не може бути підставою для скасування судового рішення.
З матеріалів кримінального провадження та позиції обвинуваченого висловленої ним під час апеляційного розгляду вбачається що він щоразу висуває різні, суперечливі та кардинально протилежні версії події.
При цьому він не озвучила жодної версії, яка була б чіткою, конкретною, логічною, послідовною та при цьому не суперечила доказам, які є у матеріалах кримінального провадження.
Так в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 провину не визнав.
Разом з тим, згідно його показів, наведених у вироку свою вину у скоєні вищезазначеного кримінально правопорушення спочатку визнавав частково, потім заявив, що свою вину він визнає повністю, щиро розкаюється, але пояснив, що він дійсно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , проте, це сталось через те, що потерпілий почав вимагати у нього повернути 500 гривень, які вони разом витратили на спиртні напої, ОСОБА_7 це обурило і він завдав ударів потерпілому, від яких той спочатку впав, потім підвівся та побіг.
Коли ОСОБА_9 побіг, ОСОБА_7 збирався повертатись назад, коли почув мелодію і побачив на землі мобільний телефон ОСОБА_9 і він забрав даний телефон.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 взагалі зазначав, що удару (рів) в обличчя потерпілому він не наносив, мобільний телефон випав при ньому з кишені потерпілого та він взяв його.
В апеляційній скарзі її автори зазначають про те, що потерпілий ОСОБА_9 не бачив хто у нього забрав телефон, та взагалі, що потерпілий не міг пригадати, коли він його бачив востаннє, а крім того, яка сума коштів в нього була до того, як він виявив їх зникнення.
Натомість такі твердження спростовуються показами самого потерпілого, який пояснив що весною 2019 року, точну дату він не пам`ятає, десь о 20.30 годині він у м.Ізюм зустрів в районі центрального ринку свого знайомого ОСОБА_7 , який був зі своїм другом. В цей день ОСОБА_9 отримав заробітну плату у розмірі 1600 грн. і до зустрічі з ОСОБА_7 грав у ігрових автоматах, де програв 1000 грн.
Разом з ОСОБА_7 та його знайомим, потерпілий спочатку випивав біля Центральної лікарні, а потім продовжили випивати біля кіоску, де пробули близько години.
За горілку сплачував кошти ОСОБА_9 . Потім він пішов додому, а ОСОБА_7 та його знайомий його супроводжували.
Вони дійшли до залізобетонного мосту, а потім спустились на вул.Дубовий Гай. ОСОБА_7 йшов поряд з потерпілим, де був в цей час інший хлопець ОСОБА_9 не пам`ятає. Несподівано ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 удар кулаком правою руки в обличчя, в область ока. Від несподіванки ОСОБА_9 впав і ОСОБА_7 продовжив наносити йому удари ногами в область обличчя, ОСОБА_9 закривав обличчя руками. Після декількох ударів потерпілий зміг підвестися та побіг, проте ОСОБА_7 наздогнав його , збив з ніг і знову став завдавати удари ногами в область обличчя. Потім ОСОБА_7 дістав з карману куртки, що була одягнута на ОСОБА_9 мобільний телефон «HUAWEI» в чохлі чорного кольору, і ОСОБА_9 втратив свідомість і далі нічого не бачив. Коли він отямився, ОСОБА_7 вже не було поряд. ОСОБА_9 перевірив кармани, мобільного телефону та грошових коштів, в дрібних купюрах, які лежали в кармані разом з телефоном у сумі 500 грн. також не було. Потім, вже під час досудового слідства, співробітники поліції повернули йому його мобільний телефон і мати ОСОБА_7 відшкодувала йому забрані у нього грошові кошти та моральну шкоду. Лікарняний листок він не отримував оскільки працює не офіційно і він йому для роботи був не потрібен.
Отже із цих показів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 напавши зненацька на потерпілого, завдав йому тілесні ушкодження та заволодів його майном, зокрема телефоном та грошовими коштами.
При цьому потерпілий чітко описує механізм заволодіння телефоном, зазначаючи, що це відбулось коли він був збитий з ніг, а обвинувачений витягнув його (телефон) з кишені куртки.
Більш того, потерпілий зазначає, що ОСОБА_12 заволодів конкретною сумою грошових коштів, які були у нього в наявності, із зазначенням того, що вони були в дрібних купюрах.
Таким чином названі покази повністю спростовують версію сторони захисту як щодо обставин завдання потерпілому тілесного ушкодження, так і щодо обставин заволодіння мобільним телефоном «HUAWEI», а також сумнівів кількості грошей, які на момент нападу були у потерпілого.
Також автор апеляційної скарги ставить під сумнів той факт, що наведені у вироку покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосувались саме одного і того ж самого телефону марки «HUAWEI», який вони бачили у ОСОБА_7 .
Натомість із сукупного аналізу показів цих свідків наведених у вироку вбачається, що ОСОБА_7 продемонстрував свідку ОСОБА_10 мобільний телефон, зазначивши при цьому що це телефон потерпілого та запропонував його продати.
В цей же день в присутності свідка ОСОБА_10 названий телефон був фактично куплений свідком ОСОБА_11 , який в свою чергу також вказав що придбав телефон марки «HUAWEI» у ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене покази названих свідків є логічними та послідовними та дають уявлення про те, що саме той телефон, який кожен з них первинно бачив у ОСОБА_7 був переданий свідку ОСОБА_11 .
Стороні захисту наполягає на тому, що їй не було відкрито всіх матеріалів досудового розслідування, зокрема речового доказу «HUAWEI Y6Pro», якій досліджувався в судовому засіданні.
Між тим, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000336 від 07.04.2019р., який було приєднано до обвинувального акту, в даному реєстрі зазначено постанову від 16.04.2019р. про визнання речовими доказами та передачі їх на відповідальне зберігання, та процесуальна дія у вигляді огляду речей мобільного телефону «HUAWEI Y6Pro».
Крім цього матеріали проваження (Т1 арк. 6,7) містяться розписки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , відповідно до яких ними отримано копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.
Між тим, будь-яких заяв, скарг чи клопотань під час відкриття матеріалів досудового розслідування обвинуваченим та його захисником стосовно не відкриття їм певних матеріалів подано не було.
Дані обставини не спростовувались ані ОСОБА_7 в ні його захисником адвокатом ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду.
Також в апеляційній сказі містить посилання на те, що експертиза вартості належного потерпілому телефону була проведена за відсутності самого об`єкта дослідження, а відтак її висновки є сумнівними
Проте, таке твердження не ґрунтується на законі
Відповідно до п.3 ст. 101 КПК висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.
Крім того, згідно із п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» на експерта покладається обов`язокособисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його.
Відповідно до п. 55 Національного стандарту № 1,оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків.
При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
Пункт 3.3 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» передбачає, що у документі про призначення експертизи зазначаютьсяперелік об`єктів, що підлягають дослідженню(у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові або посилання на перелік, що містяться в матеріалах справи, інші данні, які мають значення для проведення експертизи.
Об`єктом пізнання прийнято називати те, на що спрямована пізнавальна діяльність дослідника.
Відповідно до п. 1.1 «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»,до числа об`єктівтоварознавчої експертизиналежать: товари народного споживання, обладнання та сировина.
Таким чином, об`єктом товарознавчого дослідження може бути саме майно у безпосередньому сприйнятті або матеріали, які його достатнім чином ідентифікують та описують майно для мети оцінки.
Відповідно до п.п. 13,14 «Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз» поряд з атестованими методиками під час проведення судових експертиз також використовуються джерела інформації, які не підлягають атестації і є обов`язковими для застосування на території України, зокрема: нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР тощо.
У разі потреби під час проведення експертиз також можуть використовуватись науково-технічна та довідкова література, перелік якої затверджується наказом Міністерства юстиції України та не є вичерпним,інформаційні бази даних з мережі Інтернет, а також програмні продукти, рекомендовані для використання в експертній практиці рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України.
Порівняльний метод полягає в порівнянні окремих споживчих експлуатаційних властивостей досліджуваних об`єктів з аналогічними властивостями відомих зразків подібних об`єктів. Відповідно до п. 16 Національного стандарту Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.
Використання інформації спеціалізованих сайтів мережі Інтернет щодо середньої ринкової вартості товару з наступним відображенням їх у переліку інформаційних джерел входить до методик проведення експертизи
За таких обставин проведення товарознавчої експертизи майна потерпілого ОСОБА_9 (телефону) шляхом порівняльного методу тобто без безпосереднього дослідження об`єктів не суперечить вимогам закону, а відтак не є підставою визнавати зазначений висновок експерта недопустимим доказом.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його незаконно затримали без повідомлення підстав для цього жодним чином не впливає на правильність кваліфікації його дій та обґрунтованість висновків суду про доведеність його провини.
Більше того, матеріали провадження не містять даних про те, що обвинувачений безпосередньо, або ж за допомогою свого захисника у встановленому законом порядку
повідомляв про неправомірні дії працівників правоохоронного органу.
Безпідставними є і твердження обвинуваченого, що огляд місця події відбувався без участі понятих, оскільки КПК не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні.
У даному кримінальному провадженні огляд місця події проведено поблизу будинку № 30 по вул. Дубовий Гай в м. Ізюм Харківської області, а отже участь понятих у ньому не є обов`язковою.
Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Відтак проведення, у кримінальному провадженні слідчого експерименту за участі обвинуваченого є правом а не обов`язком слідчого або прокурора, а отже той факт що у даному кримінальному провадженні слідчий експеримент за участі обвинуваченого проведений не був не можна вважати порушенням кримінально- процесуального закону.
Посилання обвинуваченого на той факт, що під час проголошення вироку не був присутній його захисник як на підставу констатації порушення його права на захист колегія суддів визнає безпідставним, оскільки це не впливає на законність, обґрунтованість чи вмотивованість цього вироку, оскільки останній проголошується вже складеним і підписаним.
Також в апеляційній скарзі обвинуваченого порушується питання про те, що суд прийняв рішення про його винуватість лише на підставі показів потерпілого, який в свою чергу є залежним від поліції.
Між тим суд ухвалюючи вирок судом проаналізовано не тільки покази потерпілого стосовно обставин вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а й інших доказів безпосередньо досліджених під час судового розгляду та частина яких взагалі не оспорювалась в апеляційній скарзі.
Крім того посилання на відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень спростовується висновком судово-медичного експерта № 99-1З/19 від 11.04.2019р. згідно з яким у ОСОБА_9 , беручи до уваги дані медичної документації та результатів рентгенологічних досліджень на його ім`я, закритий перелом кісток носа, садно та синці на обличчі утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись при обставинах які мали місце 06.04.2019р., а також висновком додаткової судово-медичної експертизи № 125-1З/19 від 20.05.2019р. згідно якого експерт приходить до висновку, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах , на які він вказав у ході проведення слідчого експерименту від 15.05.2019р.
Не є обґрунтованим і твердження обвинуваченого про «залежність» потерпілого від працівників поліції, оскільки у скарзі взагалі не розкривається значення такого терміну у розумінні обвинуваченого.
Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України та підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Жодних конкретних відомостей про стан здоров`я обвинуваченого, які б давали підставу вважати, що покарання без урахування даної обставини призначено явно несправедливо матеріали провадження не містять.
Відтак, вирок суду ухвалено на підставі безпосередньо досліджених доказів які як кожен окрема так і у взаємозв`язку один із одним свідчать про доведеність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.
За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим а підстави для його скасування або зміни відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 417; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою яка тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-

Судді-