У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 підозрюваного - ОСОБА_4 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Острійки, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, неодруженого, розлученого, зі слів підозрюваного має на утриманні малолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження № № 0002110 внесеного до ЄРДР 08.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, вмотивоване наступним.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2021 року задоволено клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному провадженні № 0002120 від 10.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. 14.09.2021 року захисник звернувся з письмовим клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до його завершення. 20.09.2021 року захисник ознайомився з матеріалами кримінального провадження №0002120 від 10.09.2021 року та прийшов до висновку про необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у зв`язку з відсутністю ризиків, на які посилався прокурор при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 фактично перебував під запобіжним заходом (в умовах ІТТ) з 10.09.2021 року та утримається в Київському слідчому ізоляторі (далі СІЗО), з 14.09.2021 року у зв`язку з чим під час провадження досудового розслідування на протязі більше місяця був обмежений правах та свободі, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості. ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, більш того має місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Також має тісні соціальні зв`язки, а саме: має постійне місце проживання за яким зареєстрований та позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, має рідних, а саме матір ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батька ОСОБА_9 . ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та зберігаються в камері речових доказів Білоцерківського РВ ГУ НП в Київській області, а по іншим речовим доказам проводяться та проведені судові експертизи в НДКЕЦ МВС України. ОСОБА_4 немає потреби незаконно впливати на свідків та підозрюваного так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб, покази яких в частині виправдовують ОСОБА_4 . Він не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки до 10.09.2021 року проходив стажування у ФОП та 13.09.2021 року мав бути прийнятий на постійне місце робити, де отримував би заробітною платню. Органом досудового розслідування у період з 11.09.2021 року по 13.10 2021 року жодної слідчої дії з ОСОБА_4 не проводилося, що свідчить про безпідставність такого виду запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в зв`язку з тим, що нові свідки в кримінальному провадженні допитані не були, в показах свідків та потерпілого маються розбіжності, в показах потерпілого першочергово не було зазначено про заволодіння його грошовими коштами, не проведено слідчого експерименту. Також надав до суду позитивні характеристики від сусідів на підозрюваного.

Підозрюваний просив при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу врахувати його позитивну характеристику, те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей та просив застосувати відносно нього домашній арешт. Вказав також на те, що не буде ухилятись від слідства та буде з`являтися до органів розслідування та суду за їх викликом.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання, посилався на те, що даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою до застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу. Також в кримінальному провадженні призначено ряд експертиз.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, думку захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні з № 0002120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 09.09.2021 у вечірній час, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , домовились із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 про спільне вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 . Дії ОСОБА_4 слідством кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Частиною 3 цієї статті визначено, що до клопотання додаються: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

На даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

При вирішенні питання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт слідчий суддя враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК), та коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі "Вренчев проти Сербії"), а також дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків за місцем проживання, репутацію, майновий стан.

Відповідно до вимог статті 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Під час судового засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Оцінюючи наведені захисником доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу прокурором, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діянь, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 можливе покарання за особливий тяжкий злочини, скоєння якого інкримінується останньому, слідчий суддя приходить висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу до підозрюваному та які не існували і не розглядались на час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, застосований запобіжний захід - тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя бере до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки не наведено доводів, які спростовують вказані вище ризики.

Слідчий суддя приходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваному ОСОБА_10 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. За таких обставин, належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 183, 186, 192 - 194, 196, 201, 395 КПК України-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддяОСОБА_1