Номер справи 289/1436/21
Номер провадження 1-і/289/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000729 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (справа №289/1436/21).
19.11.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.05.2021 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 перебували у приміщенні будинку АДРЕСА_1 та вживали спиртні напої, в ході чого між ними виник словесний конфлікт на фоні раптово виниклих неприязних відносин. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 в область голови та грудної клітини більше п`яти ударів руками та невстановленим слідством предметом, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани перенісся, синців на верхніх та нижніх повіках обох очей, лівої щоки та виличної ділянки, синців по передній лівій поверхні шиї, крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку та в лівий шлуночок, поперечного перелому грудини, переломів кісток носу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю, від яких ОСОБА_7 помер.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжено слідчим суддею цього ж суду до 07.08.2021.
В подальшому ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.08.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 04.10.2021, який в подальшому продовжено слідчим суддею цього ж суду до 29.11.2021.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищувати, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, відсутністю міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.
Окрім того, наявні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки перебуваючи на волі, буде як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та змусить їх змінити показання в частині непричетності його до кримінального правопорушення.
Більш того, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в ході досудового розслідування встановлюється причетність ОСОБА_4 до аналогічних кримінальних правопорушень, а тому перебуваючи не під вартою, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
За час тримання під вартою ОСОБА_4 вказані ризики не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

На території України продовжено дію карантину до 31.12.2021, встановлений Кабінетом Міністрів України та враховуючи, що головуючий суддя у справі №289/1436/21 ОСОБА_6 (у зв`язку з перебуванням у відпустці) не може взяти участь у судовому засіданні з розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, тому останнє передано на розгляд судді ОСОБА_1 , яка визначена в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, з урахуванням положень п. 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Окрім того, зазначила, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України перебуває на даний час на стадії дослідження доказів наданих стороною обвинувачення. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що хоча останній вину не визнає у вчиненні кримінального правопорушення, проте сприяє судовому розгляду, факти впливу на свідків чи потерпілих відсутні і не підтверджені доказами, та і само як і відсутність у ОСОБА_4 місця проживання, тому вважає, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити в повній мірі виконання обвинуваченим обов`язків.
Обвинувачений заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що всі зазначені останнім ризики є припущеннями, не має наміру переховуватись від суду, хоче бути поряд з дітьми, своєю сім`єю, готовий нести покарання у випадку визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, має місце проживання в смт. Черняхів, де проживають його діти від першого шлюбу та жінка з якою проживав без реєстрації шлюбу, а також просить суд врахувати ту обставину, що на даний час погіршився стан його здоров`я.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали додані до клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.10.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб по 29.11.2021 включно, однак станом на 24.11.2021 кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, на даний час не досліджені письмові докази, не допитані потерпілий і свідки, що не заперечувалось сторонами кримінального провадження в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює, не має постійного джерела доходу, постійного місця проживання, не одружений, що свідчить про відсутність міцність соціальних зв`язків, враховуючи конкретні обставини справи, а саме тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за яке передбачено покарання віл 7-ми до 10-ти років позбавлення волі, не допитані потерпілі та всі свідки події, отже ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не зменшилися.
При цьому у суду відсутні відомості, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.
Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, існують ризики того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також переховуватись від суду, в зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.
Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби обвинуваченого уникнути відповідальності.
Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 днів, а саме по 22.01.2022 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1