Справа № 308/3854/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сусково, Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освітою середньою, одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, і проходячи її на посаді інструктора 6 гірсько-піхотної роти 2 гірсько піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби о 09.00 год. 20.02.2018 без поважних на те причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 26.03.2020 був на ній відсутній, та вільний час, що з`явився у зв`язку із відсутністю на військовій службі, використовував на розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків по військовій службі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно з 20.02.2018 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі по 26.03.2020 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, в силу збігу тяжких сімейних обставин.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КГІК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , його щирим визнанням вини у вчиненому приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є учасником бойових дій.

Пом`якшуючими покарання обставинами є його щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення та безпосередня участь особи в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції в Донецькій області.
Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Суд не бере до уваги посилання сторони обвинувачення в обвинувальному акті на судимість ОСОБА_3 за вироком від 14.11.2017 року Артемівського районного суду Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки стороною обвинувачення ця обставина не підтверджена належним доказом в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Речові докази: відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеною основного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 76 КК України слідуючі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1