ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/1965/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2965/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , без участі самого потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 07 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загризове Борівського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою в державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що 09 березня 2021, приблизно о 05:05 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 2.9 Водієві забороняється: а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто з порушенням вимог п. 2.1 а) б) ґ) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, НаціональноїГвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)»,керував технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по проїжджій частині автодороги «с. Ківшарівка - с. Кругляківка» в межах населеного пункту с. Колісниківка Куп`янського району Харківської області, зі сторони с. Глушківка у напрямку с. Кругляківка.
В цей час, обвинувачений ОСОБА_7 , рухаючись по вказаній автодорозі у вказаному напрямку, зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, тобто із перевищенням дозволеної у населеному пункті швидкості руху транспортних засобів, перебуваючи неподалік вул. Польової с. Колісниківка Куп`янського району Харківської області, діючи з необережності, при засліпленні світлом фар зустрічного транспортного засобу виконав маневр виїзду автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, не переконавшись перед цим у безпеці, чим створив небезпеку для руху водію зустрічного автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вказаній дорозі у напрямку с. Глушківка Куп`янського району Харківської області, чим порушив вимоги п. п. 1.2, 10.1 та 19.3 Правил дорожнього руху України, а саме:
- 1.2 «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.»;
- 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;
- 19.3 «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.».
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 та його пасажир ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження та загинули на місці пригоди.
Згідно з висновком експертизи № 12-17/64-КПт/21 від 19 04 2021 року причиною смерті ОСОБА_11 стала закрита тупа травма тіла, що спричинила розвиток травматичного шоку.
Згідно з висновком експертизи №12-17/63-КПт/21 від 19 04 2021 року причиною смерті ОСОБА_12 явилась закрита сочетана тупа травма грудної клітки і живота, яка супроводжувалась множинними переломами ребер, переломом тіла грудини, неповним відривом рукоятки тіла грудини, множинними переломами правих та лівих ребер, розривом навколосерцевої сумки, розривом серця, розривом печінки, розмозженням селезінки, як травма несумісна з життям.
Згідно з висновками експерта № 10539/11422-11423 від 26 05 2021 року в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 1.2, 10.1, 12.4, 12.9 «б» та 19.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути дану дорожньо - транспортну пригоду шляхом виконання вимог п. п. 1.2, 10.1 та 19.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. п. 1.2, 10.1 та 19.3 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди виразилися в тому, що водій автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 при засліпленні світлом фар зустрічного транспортного засобу виконав маневр виїзду автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, не переконавшись перед цим у безпеці, чим створив небезпеку для руху водію зустрічного автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по вказаній дорозі у зустрічному напрямку та спричинення загибелі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначення основного покарання та призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд призначив надто суворе покарання ОСОБА_7 у розмірі 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має на утриманні літніх батьків та малолітню дитину.

Обвинуваченим також було подано апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити покарання. Вказує, що судом першої інстанції не було зазначено всіх пом`якшуючих покарання обставин. Вказав, що повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 286 КК України.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 також просив задоволення апеляційної скарги та пом`якшення призначеного покарання.

Прокурор вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Представник потерпілого підтримав позицію прокурора, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілий про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, думку представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та захисника не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційних скаргах обвинуваченим та захисником не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевіряються.

Надаючи оцінку вимогам обвинуваченого та захисника щодо зменшення строку призначеного покарання, тобто призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 10 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.286 КК України, колегією суддів встановлено, що воно цілком відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке, відповідно до класифікації, наведеної в ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину та літніх батьків, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, визнання провини, щире розкаяння у вчиненому, часткове відшкодування шкоди, також взяв до уваги стан алкогольного сп`яніння, в якому керував транспортним засобом, що визнав обтяжуючою покарання обставиною.

Проаналізувавши усі перелічені вище обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Судова колегія погоджується з тим, що саме таке покарання є справедливим, співмірним тяжкості і характеру вчинених діянь та їхнім наслідкам, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нового злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано факт щирого каяття, часткового відшкодування шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини та літніх батьків, визнання провини колегія суддів до уваги не бере, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку (а. с. 98-103) суд першої інстанції врахував вказані обставини та надав їм оцінку.

Та обставина, що обвинуваченим було частково відшкодовано шкоду потерпілому ОСОБА_9 та не заявив цивільний позов до обвинуваченого жодним чином не знижує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, не виправдовує дії обвинуваченого та не спростовує ту обставину, що обвинуваченим було порушено Правила дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Щодо доводів апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в силу необережності, що само по собі є кваліфікуючою ознакою та елементом складу злочину щодо форми вини та суб`єктивної сторони, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 66 КК України обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження та як встановив суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 09 березня 2021 року, приблизно о 05:05 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги «с. Ківшарівка - с. Кругляківка» в межах населеного пункту с. Колісниківка Куп`янського району Харківської області, зі сторони с. Глушківка у напрямку с. Кругляківка.
Під час руху неподалік вул. Польової с. Колісниківка Куп`янського району Харківської області, діючи з необережності, при засліпленні світлом фар зустрічного транспортного засобу виконав маневр виїзду автомобіля на зустрічну смугу руху, не переконавшись перед цим у безпеці, чим створив небезпеку для руху водію зустрічного автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вказаній дорозі у напрямку с. Глушківка Куп`янського району Харківської області, чим порушив вимоги п. п. 1.2, 10.1 та 19.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого водій автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 та його пасажир ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження та загинули на місці пригоди.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком № 16/2990-Дм/21 від 15 04 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_7 09 03 2021 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зміст вказаного висновку не спростований стороною захисту.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно кваліфіковано дії за ч.3 ст.286 КК України та обґрунтовано встановлено наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, обставин, які не були враховані судом першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено. Не послався на такі обставини обвинувачений та його захисник і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків та свідчили б про необхідність призначення більш м`якого покарання, апелянти не вказали.

Зважаючи на наведене, призначене районним судом покарання, на думку колегії суддів, у вищевказаному виді та розмірі є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

У зв`язку з вищевикладеним, підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині визначення розміру покарання, за доводами, вказаними в апеляційних скаргах, колегією суддів не вбачається, тому апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 07 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4