Справа № 467/675/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000292, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хатинич Ганцевицького району Брестської області, Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх/непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хатинич Ганцевицького району Брестської області, Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх/непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, способу вчинення правопорушень, а також форми вини, мети і мотивів

Суд визнав доведеним, що у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел, направлений на незаконний посів та вирощування рослин роду конопель, а так само на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу без мети збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконний посів та вирощування росилин роду конопель, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, на присадибній ділянці, що розташована по АДРЕСА_3 , до якої вони мали вільний доступ, заздалегідь підготувавши ділянку грунту, незаконно посіяли насіння рослин роду конопель та в подальшому, знищуючи бур`ян, здійснюючи підв`язування та полив рослин водою, незаконно виростили 69 рослини роду конопель.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, діючи за попередньою змовою між собою, умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, не маючи мети збуту, для особистого вживання, зірвали вирощені ними на присадибній ділянці, що розташована по АДРЕСА_3 , рослини роду конопель, тим самим незаконно придбали в особливо великому розмірі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено, загальною вагою 6326,932 грам в перерахунку на висушену речовину, який незаконно зберігали до 01 серпня 2021 року в житловому будинку, господарській споруді та прилеглій до них території по АДРЕСА_3 , а саме: в житловому будинку в полімерному прозорому пакеті в кількості 93,346 г, в дерев`яній споруді в полімерному мішку білого кольору у кількості 2 346,19 г, неподалік дерев`яної споруди на землі в двох непрозорих полімерних згортках у кількості 524,502 г та 875,049 г, позаду житлового будинку з лівої сторони від входу до домоволодіння в полімерному ящику, що знаходився на землі, в кількості 712,781 г, позаду житлового будинку з лівої сторони від входу до домоволодіння в двох непрозорих полімерних згортках білого кольору в кількості 657,618 г, позаду житлового будинку з лівої сторони від входу до домоволодіння в двох пластикових ящиках чорного кольору в кількості 560,956 г та 556, 49 г,

Висновків щодо доведеності висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, з урахуванням показань обох обвинувачених, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінка показань обвинувачених, а також інших доказів, наданих прокурором на підтвердження обставин висунутого обвинувачення, у тому числі відомостей, що характеризують особи обвинувачених

Зокрема, допитаний у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 відображені в обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованих йому правопорушень підтвердив повністю та показав, що він є уродженцем та громадянином Республіки Білорусь. Наразі він проживає в м. Вознесенськ Миколаївської області у тітки.

Він разом із своїм братом ОСОБА_5 періодично проживали в с. Вишневе Арбзинського району Миколаївської області, де на замовлення виконували будівельні роботи.

Однак, одного дня вони з братом вирішили придбати насіння конопель аби посіяти та виростити їх з метою власного вживання. Замовивши їх через мережу Інтернет та отримавши посилку, десь протягом тижня вони висадили їх в попередньо оброблений грунт на прилеглій до домоволодіння території.

В подальшому вони спільно обробляли рослини конопель, знищували бур`ян, здійснювали полив. А коли вони виросли, зірвали їх та сушили на території домоволодіння під деревом та в інших місцях.

Обвинувачений вказав, що розкаюється у скоєному, засудив свій вчинок.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в суді згідно правил ст. 351 КПК України, відображені в обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованих йому правопорушень підтвердив повністю та показав, що він та його брат ОСОБА_6 є уродженцями і громадянами Республіки Білорусь.

В березні 2020 року вони разом приїхали гостювати до своєї тітки ОСОБА_8 в м. Вознесенськ Миколаївської області та до цього часу проживають разом із нею.

Через деякий час по проїзду в Україну вони почали працювати будівельниками, зокрема, отримали замовлення на будівництво паркану в с. Вишневе Арбузинського району Миколаївської області.

Погодившись на цю роботу, вони з братом періодично залишались проживати в с. Вишневе у домоволодінні, де виконували роботи.

Оскільки територія навколо будинку була занедбана, то він разом із братом привели її в належний стан, зокрема, знищили бур`яни, обробили присадибну ділянку.

Одного разу на мобільний телефон під час перегляду різних сайтів, вони побачили рекламу продажу насіння конопель та вирішили придбати їх аби посіяти і виростити з метою особистого вживання, так як хотіли спробувати вжити наркотичний засіб.

Зробивши замовлення насіння через мережу Інтернет, вони отримали його посилкою через Нову Пошту та приблизно через тиждень висадили його в грунт на території домоволодіння. Якого сорту було насіння він не знає, скільки конкретно рослин повинно було із нього вирости також не знає.

В процесі росту рослин вони разом із братом сапали їх, поливали, у тому числі й за допомогою шлангу.

Приблизно через два з половиною місяці вони зірвали частину рослин, яку сушили з метою особистого вживання.

Однак, спробувати вжити наркотичний засіб не встигли, так як поліцейськими було проведено обшук та вилучено усі рослини.

Обвинувачений вказав, що розкаюється у скоєному, засуджує свій вчинок і готовий нести покарання в міру своєї вини.

Запевнив, що в подальшому подібного вчиняти не буде.

Ці показання обвинувачених, ураховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб і сприймались судом безпосередньо, слід визнати допустимими, і водночас належними доказами, оскільки, вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, а так само й інших обставин, які мають для нього значення, у тому числі можливість та/або неможливість використання інших доказів, зокрема, вказують на дані щодо місця та способу вчинення інкримінованих їм правопорушень, мети і мотивів скоєних діянь.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих правопорушень, обвинувачені погодились з недоцільністю дослідження всього комплексу доказів сторони обвинувачення щодо обставин скоєних ними правопорушень, так як повністю згодні із тими обставинами, що установлені досудовим слідством і відображені в обвинувальному акті, не оспорюють їх, а так само і не оспорюють кваліфікацію своїх дій за ч.3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

При цьому, обвинувачені дали послідовні і логічні показання, які за своєю суттю збігаються з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами вчинених ними кримінальних правопорушень щодо місця, способу та предметів правопорушення, мотивів і мети, а тому вони (показання) не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ними змісту обставин інкримінованих їм діянь, добровільності та істинності їх позицій щодо давання показань і такої процедури розгляду справи.

А тому переконавшись, що обвинувачені вірно розуміють зміст обставин цього кримінального провадження, не оспорюють правову кваліфікацію своїх дій за ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій у цьому питанні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши наслідки такого і переконавшись, що вони зрозумілі обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів сторони обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом самих обвинувачених та дослідженням наданих прокурором документів у розумінні ст.ст. 84,99 КПК України, які дають змогу визначити правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим діянь, у тому числі й місять відомості, що характеризують їх особи, і мають значення для призначення покарання та вирішення інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Так, висновками експертів №1595 від 05 серпня 2020 року, №1596 від 05 серпня 2020 року, № 1594 від 07 серпня 2020 року, № 1590 від 07 серпня 2020 року, №1593 від 05 серпня 2020 року та № 1631 від 12 серпня 2020 року підтверджуються обставини щодо класифікації і назви наркотичного засобу, придбання і зберігання якого інкримінується обвинуваченим, його маси в перерахунку на висушену речовину та кількості рослин, які вирощені обвинуваченими.

Паралельно висновки експертів містять дані, що дають змогу визначити правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим діянь, у частині розміру та ступеню небезпеки наркотичних засобів.

Загалом усі досліджені судом висновки експертів, як докладні описи проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, є належними, а так само і допустимими доказами, позаяк, порушень вимог ст. 101 КПК України судом виявлено не було, у той час як усі висновки відповідають положенням ст. 102 того ж Кодексу щодо свого змісту і форми, а будь - яких відомостей, що стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта сторони, з метою спростування достовірності проведених ним досліджень і висновків, суду не надавали.

При цьому, того, що висновки експерта як джерела доказів, отримані стороною обвинувачення із порушенням визначеного КПК України процесуального порядку, судом установлено не було.
Тож, усі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і їх сукупність, з урахуванням показань обвинувачених, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (орієнтовного часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинувачених до учинення інкримінованих їм діянь, їх винуватості, форми їх вини, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у даному провадженні кримінальних правопорушень.

При цьому, усі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

У той час, як будь яких істотних порушень прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час здійснення досудового розслідування, а також доказів, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що зумовило б визнання того чи іншого доказу/доказів недопустимими, судом не виявлено і сторонами не доведено.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнається обвинувачені

Перевіряючи правильність кваліфікації інкримінованих обом обвинуваченим діянь, суд ураховував, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів це діяння з культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Згідно азб. 13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» наркотичні засоби це речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

За згідно із абз.2 ст. 2 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з
урахуванням їх корисності для використання у медичній практиці та
залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я, яку вони можуть
становити у разі зловживання ними, і застосовуваних згідно з
законодавством заходів контролю за їх обігом включаються до
відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: Таблиця I містить особливо небезпечні наркотичні засоби і
психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких в
Україні заборонено згідно з законодавством, а також наркотичні
засоби і психотропні речовини, включені до списку № 3, обіг яких в
Україні допускається лише в цілях, передбачених статтею 7 цього
Закону.
При цьому, наркотичний засіб канабіс включено до списку №1 Таблиці І Переліку у наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року №770.
Згідно Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року № 188 ( у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 року № 643) особливо великими розмірами наркотичного засобу - канабісу визначено 2 500 г і більше.
При цьому, кримінально-правове поняття посів означає незаконне внесення у відкритий або тимчасовий (закритий) ґрунт насіння снотворного маку чи конопель, а також висаджування у відкритий ґрунт придбаної, тобто вирощеної іншою особою, розсади цих рослин, культивування яких громадянами заборонено. Способи й засоби, що при цьому використовуються, значення для кваліфікації не мають. Посів може бути здійснений у будь-якому місці - на присадибних ділянках, пустирищах, на полях державних чи колективних господарств тощо.
Поняття вирощування охоплює різні роботи з догляду за посівами (засіяною площею) і наркотиковмісними рослинами, культивування яких карається у кримінально-правовому порядку (обробка міжрядь, боротьба зі шкідниками і хворобами, знищення бур`янів, підживлення добривами, поливання та інші дії, у т.ч. догляд за розсадою в закритому ґрунті).
Злочин вважається закінченим з моменту виконання дій, що утворюють посів (внесення насіння в ґрунт) чи вирощування (коли здійснюються заходи по догляду) рослинних культур, що містять наркотики, - незалежно від того, чи були вирощені снотворний мак або коноплі, чи був зібраний урожай і вироблено (виготовлені) наркотичні засоби.
Незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних
речовин, їх аналогів чи прекурсорів, згідно роз`яснення п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26 квітня 2002 року, необхідно розуміється
також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних
земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках
громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на
пустирях.
А незаконне зберігання - це будь-які умисні
дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних
засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у
володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у
будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці).
Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів,
психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно
від його тривалості.
У свою чергу, згідно ч.2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
ВС ККС у постанові від 10 грудня 2020 року у справі №464/710/18 вказав, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

А як установлено у цій справі обвинувачені перебувають у родинних відносинах між собою (є братами по матері), спільно працювали і періодично проживали за місцем вчинення кримінального правопорушення, мали спільну мету на придбання та зберігання наркотичних засобів та обопільно, з урахуванням обізнаності щодо мети та мотивів один одного, придбати та зберігали наркотичний засіб - канабіс.

Водночас, суд вважає надмірною та такою, що належить виключити із висунутого обвинувачення кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст. 310 КК України незаконний посів та незаконне вирощування конопель, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Якщо ці дії вчинюються за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 310), така група має діяти з метою збуту. Ця мета містить у собі намагання винних передати у володіння іншій особі (безоплатно чи за винагороду) врожай снотворного маку чи конопель, які посіяні або вирощені вказаною групою осіб. Виникнення такої мети можливе як до посіву снотворного маку чи конопель, так і на етапі їх вирощування. Головне, щоб сторони до збирання врожаю усвідомлювали подальшу долю посіяних або вирощуваних рослин у межах взаємної домовленості. У разі, коли незаконні посів або вирощування снотворного маку чи конопель здійснено з метою збуту макової соломи чи конопель, цей злочин є закінченим незалежно від реалізації мети. Якщо ж урожай буде фактично реалізовано, дії винуватих слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310 і відповідною частиною ст. 307.
Отже, вчинення незаконного посіву та вирощування конопель за попередньою змовою групою осіб можливе лише наявності у цієї групи осіб мети збуту.
Між тим, наявність мети збуту при посіві та вирощуванні конопель у цьому провадженні обвинуваченим не інкримінується.
Тим самим, відсутні підстави говорити про наявність кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України, за попередньою змовою групою осіб.
Разом із цим, виключення цієї ознаки із обвинувачення не потягне за собою зміни правової кваліфікації діяння з огляду, зокрема, на установлену кількість вирощених рослин конопель.

А так само не потягне за собою і погіршення становища обвинувачених.

Отже, суд в силу ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України, а саме: «вчинення за попередньою змовою групою осіб», так як це покращує становище обвинувачених.
Як наслідок, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, з урахуванням показань обвинувачених, які за своєю суттю збігаються із установленими в ході досудового розслідування фактичними обставинами, що відображені в обвинувальному акті, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення із цієї сторони суд визнає знятим.

Тому у світлі установлених фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак учинених діянь конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, оскільки він здійснив незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, а так само і незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Аналогічно суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, оскільки він здійснив незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, а так само і незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які помякшують та/або обтяжують покарання обвинувачених

В ході судового розгляду судом установлено дійсність такої обставини, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, як щире каяття (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18).

Отже, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Суд установив, що обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, дав правдиві показання, засудив свій вчинок, зробив для себе належні висновки та запевнив суд у недопустимості подібної протиправної поведінки з його боку в майбутньому, виразив готовність нести покарання в міру своєї вини.

Аналогічні обставини мали місце й щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою провину, дав правдиві показання, засудив свій вчинок, зробив для себе відповідні висновки, розкаявся у вчиненому.

Тим самим, суд вважає дійсним щире каяття обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і сприймає цю обставину як таку, що пом`якшує покарання як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 .

Інших обставин, із числа не визначених ст. 66 КК України, які б були здатні якимось чином вплинути на пом`якшення покарання обвинувачених, суд не установив і сторони про їх наявність в суді не говорили.

Водночас, обтяжуючі покарання обставин, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри (виду і розміру) покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень (злочинів), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому в аспекті ступня тяжкості учинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень суд бере до уваги, що він скоїв тяжкі злочини (ч.5 ст. 12 КК України), особливості й обставини їх скоєння у даному, конкретному випадку, форму вини, мотив і мету, зокрема, неустановленість мети збуту наркотичних засобів, спосіб, стадію вчинення, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину.

Стосовно ступеня тяжкості учинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, то суд враховує, що він скоїв тяжкі злочини (ч.5 ст. 12 КК України), особливості й обставини їх скоєння, форму вини, мотив і мету, неустановленість мети збуту наркотичних засобів, спосіб, стадію вчинення, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , то слід врахувати, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, відсутні відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території іншої держави, фактично проживає не за місцем реєстрації, не одружений, офіційно не працевлаштований, однак має дохід через виконання будівельних робіт, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, перебуває на території України з порушенням закону, за місцем фактичного проживання (м. Вознесенськ Миколаївської області) характеризується позитивно, нарікань та скарг від сусідів на нього не надходило.

Згідно досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_5 провідним інспектором Вознесенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ризик повторного вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а так само і ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі й для окремих громадян, оцінюється як середній.

Отже, виконання призначеного ОСОБА_5 покарання в громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд бере до уваги те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, відсутність відомостей про його притягнення до адміністративної відповідальності, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території іншої держави, фактично проживає не за місцем реєстрації, не одружений, офіційно не працевлаштований, однак має дохід через виконання будівельних робіт, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, перебуває на території України з порушенням закону.

Згідно досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_9 інспектором Вознесенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення, а так само і ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі й для окремих громадян, оцінюється як середній.

Отже, виконання призначеного ОСОБА_9 покарання в громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

За таких обставин, за умови відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкцій ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 70 того ж Кодексу, за сукупностю злочинів, у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа передбачених ст.76 указаного Кодексу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України такий вид і умови відбування ОСОБА_5 покарання є достатніми для його виправлення та попередження учинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Прийшовши до висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд враховує, крім наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , й наявність обставини, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, кількість злочинів, учинених обвинуваченим, що входять до сукупності, вид сукупності, умисну форму вини та мотиви вчинення кожного із злочинів.
Приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України щодо покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд ураховує тяжкість учинених ним кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, зокрема, об`єкт кримінально караного посягання, відсутність мети збуту наркотичних засобів, вчинення злочину, відсутність наслідків учиненого для окремих громадян, відсутність даних про порушення умов застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу (застави), поведінку обвинуваченого у правовому полі до вчинення злочинів, з огляду на умови його життя, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси та допустиму репутацію в місці фактичного проживання, у той час як не встановлено наявності зв`язків обвинуваченого із антигромадськими елементами.
Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, позаяк, відсутні відомості, які б безумовно дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення йому реального відбуття покарання, ураховуючи, що обвинувачений з огляду на характер учинених ним правопорушень та його особу, не може вважатись суспільно небезпечним.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_5 у розшуку в ході досудового розслідування не може спростувати цих висновків суду.

Так, обвинувачений вказав, що від слідства не переховувався, відкрито проживав у м. Вознесенськ Миколаївської області, особисто підозру не отримував, тому не зав, що є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

Аналогічні пояснення були надані підозрюваним на той час ОСОБА_5 й під час обрання йому запобіжного заходу.

Водночас, стороною обвинувачення цих доводів не спростовано, доказів протилежного, як то, що ОСОБА_5 вчинялись активні дії, спрямовані на переховування від слідства не надано.

Ураховуючи те, що підозра ОСОБА_5 була вручена не йому особисто, то наявний обґрунтований сумнів у його дійсному ухиленні від слідства.

До того ж, суд бере до уваги наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Позиція прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 почута судом, однак, суд, виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації покарання, визначає його таким, яке за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра (вид і розмір), є достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень, як нею самою, так і іншими особами.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , то суд дійшов аналогічних висновків і вважає, що за умови відсутності підстав для застосування відносно нього положень ст.ст. 69, 69-1 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 належить призначити покарання у межах санкцій ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 70 того ж Кодексу, за сукупностю злочинів, у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа передбачених ст.76 указаного Кодексу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України такий вид і умови відбування ОСОБА_11 покарання є достатніми для його виправлення та попередження учинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Прийшовши до висновку про застосування принципу поглинання меншу суворого покарання більш суворим, суд враховує, крім наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , й наявність обставини, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, кількість злочинів, учинених обвинуваченим, що входять до сукупності, вид сукупності, умисну форму вини та мотиви вчинення кожного із злочинів.
Приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України щодо покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд ураховує тяжкість учинених ним кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, зокрема, об`єкт кримінально караного посягання, умисну форму вини, відсутність мети збуту наркотичних засобів, відсутність будь яких наслідків учиненого для окремих громадян, відсутність даних про порушення умов застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу (застави), поведінку обвинуваченого у правовому полі до вчинення злочинів, з огляду на умови його життя, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси та допустиму репутацію в місці фактичного проживання, у той час як не встановлено наявності зв`язків обвинуваченого із антигромадськими елементами.
Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, позаяк, відсутні відомості, які б безумовно дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення йому реального відбуття покарання, ураховуючи, що обвинувачений з огляду на характер учинених ним правопорушень та його особу, не може вважатись суспільно небезпечним.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_6 у розшуку в ході досудового розслідування не може спростувати цих висновків суду.

Так, обвинувачений вказав, що від слідства не переховувався, відкрито проживав у м. Вознесенськ Миколаївської області, особисто підозру не отримував, тому не зав, що є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

Аналогічні пояснення були надані підозрюваним на той час ОСОБА_6 й під час обрання йому запобіжного заходу.

Водночас, стороною обвинувачення цих доводів не спростовано, доказів протилежного, як то, що з боку ОСОБА_6 вчинялись активні дії, спрямовані на переховування від слідства не надано.

Ураховуючи те, що підозра ОСОБА_6 була вручена не особисто, то наявний обґрунтований сумнів у його дійсному ухиленні від слідства.

До того ж, суд бере до уваги наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Позиція прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 почута судом, однак, суд, виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації покарання, визначає його таким, яке за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра (вид і розмір), є достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень, як нею самою, так і іншими особами.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування ОСОБА_5 покарання виді позбавлення волі слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 23 червня 2021 року по 29 червня 2021 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 23 червня 2021 року по 25 червня 2021 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

За правилами ч.2 ст. 124 КПК України із обвинувачених належить стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Арешт, накладений на речові докази на підставі ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2021 року, належить скасувати згідно ч.4 ст. 174 КПК України стосовно лише тих речових доказів, які стосуються цього кримінального провадження, з огляду на наявність постанови прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження від 12 липня 2021 рок, якою із матеріалів досудового розслідування №0000292, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2020 року, виділено матеріали досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Речовими доказами, арешт із яких підлягає скасуванню, слід розпорядитись відповідно до правил ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді застави, враховуючи положення ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про їх особи, як то, що вони є громадянами іншої держави, мають зареєстроване місце проживання на території Республіки Білорусь, з огляду на дійсність ризиків, із числа передбачених ст. 177 КПК України, слід залишити без змін, однак з покладенням обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.
Також, після набрання вироком законної сили та у разі виконання обвинуваченими до набрання вроком законної сили покладених на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, заставу, згідно положень ч. 11 ст. 182 КПК України, слід повернути заставодавцям.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, та призначити йому покарання :

-за ч.3 ст. 309 КК України у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 310 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 за період з 23 червня 2021 року по 29 червня 2021 року включно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили та продовжити на цей же період дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, та призначити йому покарання :

-за ч.3 ст. 309 КК України у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 310 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 за період з 23 червня 2021 року по 25 червня 2021 року включно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_12 у виді застави- залишити без змін до набрання цим вироком законної сили та продовжити на цей же період дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю.
Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 4 567 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 60 коп., а саме: по 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 30 коп. із кожного.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2020 року на такі речові докази: речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету № INZ3023362; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до поліетиленового мішка; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415802; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415803; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415805; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415806; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415800; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415801; оприскувач, який упакований та опечатаний до поліетиленового мішка; дві ємкості з невідомою речовиною, які упаковані та опечатані до спеціального сейф-пакету INZ3023360; дві пари шлангів чорного та зеленого кольорів, які опечатані клейкою стрічкою; два металевих відра, які упаковані та опечатані до поліетиленового мішка; один поліетиленовий мішок з добривами, які упаковані та опечатані за допомогою клейкої стрічки та нитки з биркою.
Речові докази: речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету № INZ3023362; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до поліетиленового мішка; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415802; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415803; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415805; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415806; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415800; речовину рослинного походження, яку упаковано та опечатано до спеціального сейф-пакету ЕХР0415801; оприскувач, який упакований та опечатаний до поліетиленового мішка; дві ємкості з невідомою речовиною, які упаковані та опечатані до спеціального сейф-пакету INZ3023360; дві пари шлангів чорного та зеленого кольорів, які опечатані клейкою стрічкою; два металевих відра, які упаковані та опечатані до поліетиленового мішка; один поліетиленовий мішок з добривами, які упаковані та опечатані за допомогою клейкої стрічки та нитки з биркою знищити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження та експерти мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1