УХВАЛА
Іменем України

13.10.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідча звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послалася на встановлення в ході досудового розслідування, що ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності на шлях виправлення не став та підозрюється у повторному вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, в період часу з 25.09.2021 року по 27.09.2021 року, перебуваючи поблизу будинку №50 по вул. В. Бердичівській в м. Житомирі, у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у будь-яку квартиру вказаного будинку.

В цей самий день, час і місці, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зайшли до під`їзду №2 вищевказаного будинку і піднялися на 5-й поверх де, підійшовши до дверей квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , пересвідчившись, що всередині нікого немає, відчинивши заздалегідь підготовленим предметом у вигляді відмички вхідні двері, незаконно проникли до вказаної квартири.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у зазначеній вище квартирі, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, повторно, оглянувши її, таємно викрали майно, належне ОСОБА_9 , а саме:

- грошові кошти в сумі 1 000 гривень;

- срібний ланцюжок вагою 15 г, 925 проби, вартістю 285 грн. 60 коп.;

- срібний хрестик вагою 10 г, 925 проби, вартістю 190 грн. 40 коп.;

- золотий перстень у вигляді печатки вагою 15 г, 585 проби, вартістю 22238 грн. 10 коп.;

- обручальні каблучки в кількості 2 шт., на яких наявний напис «Дмитрій та Оксана», 585 проби, загальною вагою 7 г, вартістю 10377 грн. 78 коп.;

- монети часів СРСР, срібні, номіналом 10,15,20 копійок в кількості 20 штук;

- монету номіналом 1 рубль СССР, 1984 року, Д.И. Менделеева 1834-1907, срібного кольору;

- монети номіналом 1 рубль та 5 рублів СССР, 1984 року, ОСОБА_10 , срібного кольору;

- значок золотистого кольору із написом «Європейський університет», який матеріальної цінності для потерпілого не становить;

- сережки, оздоблені перлиною молочного кольору, вартістю 100 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця злочину зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 48 108 гривень 40 копійок.

Таким чином своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

За словами слідчої, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1. протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 ;

2. протоколом огляду місця події від 27.09.2021;

3. протоколом допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

4. протоколом обшуку від 28.09.2021;

5. протоколом огляду предметів за участю потерпілого ОСОБА_9 від 28.09.2021;

6. протоколом огляду предмету (відео) від 28.09.2021.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного в цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, наявність судимостей у підозрюваного, стан здоров`я останнього та міцність його соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, слідчий за погодженням з прокурором вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додав, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира в іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, раніше вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, яку підозрюваний вніс та вийшов з-під варти. За словами прокурора, з урахуванням встановлених обставин обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі із правом внесення застави, не забезпечить запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Підозрюваний пояснив, що має дитину віком 2 роки і 4 місяці, у поліцію прийшов самостійно, однак крадіжки, у вчиненні якої його підозрюють, не вчиняв. Визнав, що із ОСОБА_8 знайомий, разом займаються спортом, офіційно не працює, проте джерелом його доходу є виступи в боксі на офіційних змаганнях.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що ризики, наведені у клопотанні, нічим не підтверджені. Серед іншого зазначив, що його підзахисний вже відбув покарання за попередні злочини та особисто звернувся до правоохоронних органів. Крім цього ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки за матеріалами клопотання ОСОБА_5 з 30.09.2021 року перебував у розшуку, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та постійного доходу, репутацію підозрюваного, наявність судимостей та повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не забезпечить запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Твердження захисника та підозрюваного ОСОБА_5 про те, що останній самостійно звернувся до правоохоронних органів заслуговують на увагу слідчого судді, проте враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Із матеріалів клопотання слідує, що 29.09.2021 батьку ОСОБА_5 - ОСОБА_11 в порядку ст. 278 КПК України було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 48 днів, тобто в межах строку досудового розслідування. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 48 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 14 год. 00 хв. 12 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 45 400 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 14 год. 00 хв. 28 листопада 2021 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноваженого здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001737;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1