Справа № 357/9494/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року на 5 років позбавлення волі. На пвідставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України,

про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

заявник ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

12.08.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Заявник вважає, що на даний час, закінчилися строки давності виконання вироку Козятинського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року, строк давності відповідно до ст. 80 КК України не переривався, він не ухилявся від виконання вироку, а тому ОСОБА_3 просить звільнити його від покарання призначеного вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні заявник підтримав подане клопотання з підстав зазначених у ньому, просив звільнити його від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи ОСОБА_3 , заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

08.04.2014 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Вирок набрав законної сили 24.04.2014 року.

Під час іспитового строку, ОСОБА_3 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого 28.03.2015 року.

15.06.2015 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, ОСОБА_3 призначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

В подальшому касаційною інстанцією вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

12.04.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрито та на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

29.09.2018 року ОСОБА_3 обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України. 28.02.2021 року в судовому засіданні обвинувачення ОСОБА_3 було змінено та останній обвинувачується у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вирок по даному провадженню відносно ОСОБА_3 на даний час не винесено.

В судовому засіданні досліджено матеріали особової справи №33/2014 рік щодо ОСОБА_3 , засудженого вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, з якої убачається, що вказаний вирок знаходився на виконанні в Білоцерківському міськрайонному відділі кримінально-виконавчої інспенкції з 14.05.2014 року до 19.10.2015 року.

Згідно повідомлення, яке міститься в дослідженій особовій справі, 19.10.2015 року ОСОБА_3 знятий з обліку Білоцерківського МВКВІ у звязку із засудженням вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 15.06.2015 року.

Дослідивши надані суду матеріали, в судовому засіданні достименно встановлено що після скасування вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 15.06.2015 року, яким ОСОБА_3 було призначено остаточне покарання, відповідно до вимог ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року повторно на виконання не надсилався. Будь-які повідомлення про необхідність виконання вказаного вироку до КВІ не надсилалися.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строків давності.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до ст. 152 КВК України «Підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, в редакції статті закону, яка діяла на час вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Також встановлено, що 29.09.2018 року ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується за ч. 1 ст. 309 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до кримінального проступку.

Даних про те, що ОСОБА_3 ухилявся від відбування покарання, призначеного вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, суду не надано. На даний час строки давності виконання цього обвинувального закінчилися, так як вчинення 29.09.2018 року ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не зупиняє перебігу давності виконання.

Таким чином, враховуючи, що після 08.04.2014 року, відносно ОСОБА_3 не постановлювався вирок, який би набрав законної сили, а також те, що на даний час, останній обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, беручи до уваги вимоги ч. 4 ст. 80 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та постановлення вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, а також відсутність даних про те, що засуджений ухилявся від відбування покарання, на даний час закінчився строк давності виконання обвинувального вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року.

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, на підставі ст. 80 КК України, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 537, ст. 359 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2014 року, на підставі ст. 80 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1