печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0001234, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0001234, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2018.

Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та передчасною. Посилається на те, що слідчим не проведено жодних слідчих та процесуальних дій з метою перевірки доводів ОСОБА_3 та проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування. Зокрема, слідчим не виконано ухвали по справі № 760/31191/18 від 14.12.2018, не допитано ОСОБА_3 , інших свідків, не проведено досудове розслідування за статтями 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 396 КК України, не розглянуто заяву останнього в порядку ст. 220 КПК України, не надано належної оцінки доводам заявника, не проведено перехресні допити, не призначено фоноскопічну, відеоскопічну та судово-медичну експертизи. З огляду на викладене просить постанову слідчого скасувати та поновити кримінальне провадження.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, скаргу підтримує.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, жодних заяв на адресу суду не направив. Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Києві, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлене завчасно та належним чином. Слідчий надіслав до суду матеріали закритого кримінального провадження для їх вивчення в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність сторін, на підставі доводів, викладених в самій скарзі, та матеріалів, долучених до скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали закритого кримінального провадження № 0001234, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001234, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Досудове розслідування у вказаному провадженні розпочато на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2018 по справі 760/31191/18, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 19.11.2018.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 кримінальне провадження № 0001234 від 26.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаргу подано належною особою, порушення строків її подання слідчим суддею протягом розгляду справи не встановлено.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, на власний розсуд визначає об`єм слідчих та процесуальних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування слідчим було здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, а саме: досліджено заяву ОСОБА_3 , отримано засвідчену належним чином копію ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 14.11.2018 у справі №760/4991/18 /а. м. 31/, проведено допит свідка - судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 /а. м. 36-39/.

Зібраним в ході досудового розслідування даним в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку, як окремо, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Аналізуючи фактичні дані досудового розслідування, належна правова оцінка яким наведена в оскаржуваній постанові, слідчий суддя вважає, що об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, не встановлено.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, характеризується прямим умислом.

Будь-яких даних про наявність у особи, щодо якої подана заява про вчинення злочину, умислу на постановлення завідомо неправосудного судового рішення відносно ОСОБА_3 досудовим розслідуванням не встановлено.

Об`єктивна сторона злочину полягає у постановленні суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення. Неправосудним є судове рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, яке постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, або в якому завідомо є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 375 КК України, основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок реалізації конституційних засад здійснення судочинства. Предметом ж злочину є вирок, рішення, ухвала або постанова, що постановляються суддею (суддями).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2018 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. З мотивувальної частини даної ухвали вбачається, що слідчим суддею у судовому засіданні було встановлено, що представник НАБУ не з`явився, подав пояснення та просив розгляд справи проводити без його участі. Скарга ОСОБА_3 слідчим суддею розглянута у відсутність останнього згідно положень ч. 3 ст. 306 КПК України. Крім того, слідчий суддя зазначив, що скаржник пов`язує наявність ознак кримінального правопорушення у діях слідчого судді лише при незгоді з текстом ухвали слідчого судді.

З урахуванням вищевикладеного, на переконання слідчого судді на час розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, підстави для її задоволення слідчим суддею ОСОБА_5 були відсутні.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України №6-рп від 23.05.2001 року процесуальні акти та дії суддів, які стосуються, зокрема, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя та можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року закріплено, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією та законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частини перша, друга статті 126, частина перша статті 129 Основного Закону України).

Для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом.

Підстав для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини, слідчим суддею не встановлено і скарга таких підстав не містить. Посилання на непроведення допиту заявника слідчий суддя вважає непереконливими, оскільки слідчим вжито належних заходів для забезпечення права заявника надати показання, проте останній цим правом не скористався.

Зокрема, слідчим, у спосіб та в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, належним чином здійснювався виклик заявника. Проте, згідно матеріалів справи, заявник для допиту в призначений час не з`явився.

Доводи заявника про те, що слідчим в рамках кримінального провадження № 0001234 не проведено фоноскопічну, відеоскопічну та судово-медичну експертизи на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_3 не обґрунтовано, яке значення для досудового розслідування мають вказані експертизи та слідчому жодні клопотання про проведення таких експертиз не подавалися.

В свою чергу слідчим об`єктивно оцінено позицію заявника, викладену в заяві про вчинення злочину, у сукупності та взаємозв`язку із зібраними доказами, а підстави вважати, що допит заявника та проведення вищезазначених експертиз може вплинути на правильність прийнятого слідчим рішення - наразі відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в постанові слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Проте, зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.11.2018 вбачається, що ОСОБА_3 повідомляв про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 396 КК України, однак слідчим здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001234 виключно за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України. Так, слідчим не було перевірено інші факти можливого вчинення кримінальних правопорушень, про які було зазначено у згаданій заяві, а саме за статтями 170, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України. Вказане, на думку слідчого судді, не свідчить про всебічне та повне дослідження всіх обставин справи.

З урахуванням викладеного, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001234 від 26.12.2018 не можна вважати проведеним повно, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 9, 22, 26, 110, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0001234 задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 26.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0001234 від 26.12.2018 - скасувати.

Копію ухвали та матеріали кримінального провадження № 0001234 від 26.12.2018 направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1