Справа № 487/2466/21
Провадження № 1-кс/487/2132/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, про відмову у визнанні потерпілим від 11.03.2020 р. у кримінальному провадженні № 0000003,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, про відмову у визнанні потерпілим від 11.03.2020 р. у кримінальному провадженні № 0000003.
В обґрунтування скарги зазначив, що ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003, постановою слідчого від 11.03.2020 року, йому було відмовлено в визнанні його потерпілим у вказаному провадженні у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання йому будь-якої шкоди.
Таким чином, вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує його у процесуальних правах.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав просив про її задоволення.
До судового засідання старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, не з`явилася, просила провести розгляд справи за її відсутності, проти задоволення скарги заперечувала.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, дійшов наступних висновків.
Із матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003.
11.03.2020 року старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000003 від 12.01.2021 року.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 11.03.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого.
Таким чином, скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, про відмову у визнанні потерпілим від 11.03.2020 р. у кримінальному провадженні № 0000003 - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1