Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/813/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 289КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000190 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одружений, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 10.01.2020 року Онуфрїївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 20.11.2020 року Онуфрїївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці,

засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`яти) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2020 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (років) без конфіскації майна.
До набрання вироком законної сили залишено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахується з 10 червня 2020 року.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, за таких обставин:
10 червня 2020 року приблизно о 03:00 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння належного ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння належним потерпілому ОСОБА_9 транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись у дворі домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , пересвідчившись, що його дії не помітні стороннім особам та власнику домоволодіння, повторно, незаконно заволодів автомобілем марки ИЖ моделі 2117-230 ЗНГ синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , середньою ринковою вартістю 29570 гривень, який шляхом буксирування викотив за межі двору домоволодіння та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України та зменшити йому строк покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що він фактично є єдиним годувальником в сім`ї. У нього є неповнолітня сестра та хвора матір за якою потрібен постійний сторонній догляд.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України, у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за час проживання на території Попівської сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, спокійний, ввічливий з односельцями, але схильний до крадіжок, не користується повагою серед жителів села, спиртними напоями не зловживає, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Також, суд першої інстанції прийняв до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.
Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 289 КК України.
Також суд першої інстанції правильно застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки вказане кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 вчинив до постановлення вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2020.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, необхідно зазначити наступне.
Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На думку колегії суддів щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, до тож враховуючи, що за попереднім вироком обвинувачені призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

А тому, колегія судді не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України оскільки останній раніше судимий, однак на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується посередньо, за час проживання на території Попівської сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, схильний до крадіжок, не користується повагою серед жителів села, наявна обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України мінімальне покарання передбачене санкцією статті закону та фактично призначеним покаранням повністю поглинув покарання за попереднім вироком.
В той же час, судом апеляційної інстанції не можуть бути визнано обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину наявність у ОСОБА_8 неповнолітньої сестри та хворої матерії, оскільки вказане жодним чином не вплинуло на поведінку обвинуваченого.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляція не може бути задоволена, як безпідставна. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2021 року, яким стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення її копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10 Ремез