Справа № 573/996/21
Номер провадження 1-кс/573/343/21
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2021 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в :
27 серпня 2021 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що слідчим відділенням проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №0000150, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 245 КК України, по фактам зловживання службовим становищем керівництвом ДНЗ «Білопільське ВПУ», що виразилося в передачі земельних ділянок, які належать навчальному закладу на праві постійного користування, у безоплатне використання ФГ «Іскрисківщинське», без документального оформлення, а також знищення вогнем стерні на полі, яке перебуває в постійному користуванні ДНЗ «Білопільське ВПУ».

17 серпня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у цегляному ангарі, який знаходиться за адресою: с. Іскрисківщина, вул. Училищна, земельна ділянка 1, під час якого виявлено та вилучено зерно озимої пшениці, яке знаходилося купами у вказаному ангарі на ділянках розмірами: 1) 12 х 3 м, висотою 1,6 м; 2) 15 х 17 м, висотою 3 м.

Посилаючись на те, що ДНЗ «Білопільське ВПУ» не надало жодної інформації стосовно кількості та різновиду засіяних культур, залученої техніки для їх посіву, обробки земельних ділянок, а також придбання насіннєвого матеріалу, добрив тощо, їх вартості, реалізації та/або використання, а також з метою подальшого призначення аудит та податкової перевірки для встановлення документально підтвердженої кількості зібраного врожаю, проведення біологічної експертизи озимої пшениці для її порівняння з пшеницею, вилученою із зернотоку ФГ «Іскрисківщинське», слідчий узгоджено з прокурором просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку зерно озимої пшениці.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник ДНЗ «Білопільське ВПУ» - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З клопотання вбачається, що Відділенням поліції №1 (м. Білопілля) проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000150, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 245 КК України, по фактам зловживання службовим становищем керівництвом ДНЗ «Білопільське ВПУ», що виразилося в передачі земельних ділянок, які належать навчальному закладу на праві постійного користування, у безоплатне користування ФГ «Іскрисківщинське», без документального оформлення, а також знищення вогнем стерні на полі, яке перебуває в постійному користуванні ДНЗ «Білопільське ВПУ».

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 28 липня 2021 року слідчим Відділення поліції №1 (м. Білопілля) надано дозвіл на проведення обшуку в цегляному ангарі, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :00:003:0003 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить Сумській ОДА, право постійного користування якою надане ДНЗ «Білопільське ВПУ», яким фактично користується ОСОБА_5 , з метою виявлення та вилучення врожаю озимою пшениці, зібраного із земельних ділянок державної власності з кадастровими номерами :03:002:0575 та :03:002:0576.

З протоколу обшуку від 17 серпня 2021 року вбачається, що слідчим проведено обшук у цегляному ангарі ДНЗ «Білопільське ВПУ», під час якого виявлено зерно озимої пшениці, яке знаходилося купами на ділянках розмірами: 1) 12 х 3 м, висотою 1,6 м; 2) 15 х 17 м, висотою 3 м. Зерно передано на зберігання охоронцю училища ОСОБА_6 .

18 серпня 2021 року слідчий ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт вказаного вище зерна пшениці.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 20 серпня 2021 року за клопотанням прокурора ОСОБА_8 клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання прокурором копії ухвали.

З огляду на положення ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена в клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Слідчий суддя дійшов висновку, що зерно озимої пшениці, яке знаходиться в ангарі ДНЗ «Білопільське ВПУ», критеріям ст. 98 КПК України в контексті кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 245, ч. 2 ст. 364 КК України, не відповідає, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочинів, що розглядаються в рамках даного кримінального провадження.

Крім того, у клопотанні прокурор не вказує, які саме відомості може містить зерно пшениці щодо обставин, що встановлюються в кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 245, ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім цього, клопотання прокурора не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться в клопотанні. Впорушення вимог ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України слідчий не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість пшениці, яка знаходиться в ангарі, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна, на яке накладається арешт, і завданих збитків.

Також слідчий суддя враховує, що жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкціями ч. 1 ст. 245, ч. 2 ст. 364 КК України не передбачена конфіскація або спеціальна конфіскація.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не додано до клопотання відповідних доказів, які в своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в клопотанні обставини, які свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, прокурором не доведено, яким чином зерно пшениці може мати значення речового доказу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 245, ч. 2 ст. 364 КК України.

Сама по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами зерна озимої пшениці, не може бути врахована як мета для накладення арешту в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При цьому прокурором також не зазначено, яким саме чином буде збережено сільськогосподарську продукцію, яка вимагає особливих умов зберігання, недотримання яких призведе до її псування. Не зміг пояснити цього прокурор і в судовому засіданні.

З огляду на викладене, перевіривши розумність і співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, враховуючи, що надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя також враховує негативні наслідки, які можуть настати в разі накладення арешту на майно для власника пшениці - закладу з державною формою власності, а у зв`язку з цим і для держави, оскільки арешт пшениці може призвести до її псування та заподіяння у зв`язку з цим збитків державі.

Так, положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 41 Конституції України, яка гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи наведене, слідчий суддя зазначає, що за встановлених обставин накладення арешту в даному випадку на зерно пшениці буде втручанням у право мирно володіти своїм майном ДНЗ «Білопільське ВПУ».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171-173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання прокурора Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя