Справа № 467/1055/21
Провадження № 1-в/467/220/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гузум Ниспоренського району Республіка Молдова, засудженого вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 31 травня 2016 року за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , у якій просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання підтримав. Зазначив, що на даний момент працевлаштований на виробництві колонії, дотримується режиму порядку відбування покарання, вину визнає та у вчиненому розкаюється. Вважав, що виправився та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання.

Захисник ОСОБА_5 клопотання засудженого ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі, зазначив, що засуджений зробив для себе належні висновки під час відбуття покарання, має чіткі плани на майбутнє, що свідчить про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки. На даний час засуджений працевлаштований на виробництві колонії та дотримується вимог режиму утримання, наявні стягнення вже погашені, відтак засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, незважаючи на наявні позитивні зрушення у його поведінці.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд встановив наступне.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 31.05.2016 року, яким його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.07.2016 року.

Санкцією ч.2 ст.121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, що відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином. Відтак, ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину.

За змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Щодо сумлінної поведінки засудженого, то під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

В силу ст.9 КВК України, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.

Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком, а не правом засудженого і вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а не його утримання від неправомірної поведінки.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений виправився має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.

ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.02.2016 року.

09.08.2016 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» Миколаївської області.

ОСОБА_4 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність формальних передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно наданої ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» характеристики від 19.11.2021 року ОСОБА_4 працевлаштований на виробництві колонії по виготовленню бруківки. При роботі дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням, постійно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов. У колі засуджених не конфліктує. На критику в свою адресу реагує спокійно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. При спілкуванні не відвертий. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у побуті та при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться відповідально. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст.127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування. Отримує від них посилки. На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до попередніх характеристик від 21.09.2018 року та від 25.06.2019 року, ОСОБА_4 характеризується посередньо: працевлаштований на виробництві колонії каменотесом в цеху ручного обробітку граніту. Норму виробітку в повному обсязі не виконує, через особисту неорганізованість, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально. Не виконує роботи з благоустрою, не вбачає необхідності у самостійному їх виконанні, не бере участі в організації виховних заходів та у програмах диференційованого виховного впливу.

У відповідності до витягу з протоколу № 14 засідання комісії колонії від 25 червня 2019 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у заміні покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.

15 серпня 2019 року засудженого переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації як такого, що стає на шлях виправлення, про свідчить витяг з протоколу № 7 засідання комісії від 15 серпня 2019 року колонії.

Відповідно до характеристик від 15.08.2019 року, 24.01.2020 року у поведінці засудженого вбачаються позитивні зміни по відношенню до роботи. Разом з тим у характеристиках від 30.01.2020 року, 24.09.2020 року вказується на те, що засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально, не виконує роботи з благоустрою, не вбачає необхідності у самостійному їх виконанні, не бере участі в організації виховних заходів та у програмах диференційованого виховного впливу.

За рішенням комісії колонії від 24 вересня 2020 року засудженому відмовлено в умовно - достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно довідки №80 від 17.11.2021 року, наданої адміністрацією установи виконання покарань на вимогу суду, засуджений ОСОБА_4 працевлаштований по виготовленню бруківки згідно договору цивільно-правового характеру №31 від 14.06.2021 року.

Відповідно довідки №702 від 19.11.2021 року ОСОБА_4 залучався до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством у період з січня 2017 року по листопад 2021 року.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 19.11.2021 року ОСОБА_4 має вісім заохочень: 03.01.2017 року, 03.07.2018 року, 15.04.2019 року, 08.07.2019 року, 06.07.2020 року, 05.10.2020 року, 15.01.2021 року, 05.10.2021 року у виді подяки, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності: 24.09.2018 року із застосуванням стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО (виявлено та вилучено мобільний телефон), 11.10.2018 року із застосуванням стягнення у вигляді суворої догани (виявлено та вилучено хлібну закваску), 24.01.2020 року із застосуванням стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО (затриманий із запахом спиртного), 24.02.2021 року із застосуванням стягнення у вигляді догани (виявлено та вилучено мобільний телефон), які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

Аналізуючи динаміку процесу виправлення засудженого ОСОБА_4 встановлено, що з 2016 року по 2018 рік ОСОБА_4 характеризувався посередньо, був працевлаштований, але норми виробітку в повному обсязі не виконував, не бачив суспільної необхідності у виконанні робіт з благоустрою колонії, за цей період він отримав два стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку та два заохочення. З 2019 по 2021 рік засуджений характеризувався як позитивно, так і негативно, отримав шість заохочень та допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, одне з яких виразилось в тому, що засуджений був затриманий із запахом спиртного, за що до нього застосовано стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора, що свідчить про нестабільність процесу виправлення засудженого та неготовність його до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений о 8 годині 29 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1