Провадження № 1-кп/643/321/21
Справа № 643/6967/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 14.02.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі Харківського району Харківської області, з середньою освітою, який не працює, не одружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 19.02.2018 року Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 07.02.2019 року Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 19.01.2019 року приблизно о 13-00 год., точний час не встановлений, перебуваючи поблизу кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який послизнувся та впав на землю. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_6 . Підійшовши до ОСОБА_6 , який лежав на землі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а оточуючі не звертають на його дії уваги, допомагаючи підвестись ОСОБА_6 , ОСОБА_4 обшукав кишені його куртки та непомітно для ОСОБА_6 дістав із правої зовнішньої кишені куртки, одягненої на ОСОБА_6 , належний останньому мобільний телефон «Huawei Н-5», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/559СЕ-19 від 01.03.2019 року 2417,00 грн. В подальшому ОСОБА_4 , заволодівши вказаним майном, належним потерпілому ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 2417,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачений офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова 07.02.2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України йому остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.01.2021, вказаний вище вирок залишений без змін. В цій же ухвалі зазначено, що відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2019 року про виправлення описки у вироку, строк відбування покарання обчислюється з 07.02.2019 року.

Оскільки кримінальне правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_4 визнається винним згідно даного вироку, вчинене до постановлення вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 року, остаточне покарання суд визначає на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного згідно даного вироку, більш суворим покаранням, призначеним згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався. Враховуючи, що в даний час обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначене згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 року, а також що клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлялось, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу на підставі даного вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Процесуальні витрати в розмірі 429,00 грн., пов`язані з проведенням експертизи, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість місяців).

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного згідно даного вироку, більш суворим покаранням, призначеним згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 07.02.2019 року. В строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 згідно даного вироку, зарахувати повністю покарання, відбуте за вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати на проведення експертизи в розмірі 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень).

Речовий доказ, а саме картонну коробку з-під мобільного телефону «Huawei Н-5», передану на відповідальне зберігання потерпілому вважати повернутою законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_4 протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1