ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/627/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000121 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком до 24 грудня 2021 року, включно. Визначено відносно підозрюваного заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 594750 грн. Покладено на ОСОБА_8 , у разі внесення застави та звільнення його з під варти, обов`язки передбачені ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Якщо суд дійде висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зменшити розмір застави до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 237 900 грн, змінити покладені на ОСОБА_8 обов`язки, залишивши наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю, здати на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про відсутність доказів, які б об`єктивно вказували на те, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин.

Протоколи допиту свідків, висновки експертиз є недостатніми доказами причетності підозрюваного до інкриміновано злочину та не можуть бути визнані належними і допустимими доказами, оскільки проведені зі значними порушеннями КПК України.

Слідчим не доведено наявність обставин, що можуть з високою долею вірогідності підтверджувати наміри ОСОБА_8 щодо переховування від органів досудового розслідування, суду. Так, підозрюваний тривалий час перебував за межами Херсонської області за власним станом здоров`я та станом здоров`я його батьків. Про підозру обізнаний не був, підозра у спосіб, передбачений КПК України, не вручалася. Повістки направлялися за адресою реєстрації, однак він в цей час перебував на лікуванні у м.Житомир.

Ризик впливу на свідків також жодним чином не підтверджений.

Достатні докази наявності ризиків, передбачених КПК України, відсутні.

Не обґрунтовано неможливість застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання наявним ризикам.

В клопотанні жодним чином не обґрунтовано розмір застави, який в багато разів перевищує максимально допустимий розмір застави, передбачений КПК України. Докази, які б підтверджували хоча б теоретичну можливість внесення застосованого розміру застави, в матеріалах справи відсутні.

Визначений розмір застави є неправомірним і таким, що порушує права ОСОБА_8 та норми не тільки Конституції України, КПК України, а й норми міжнародного права та не узгоджується з Європейською практикою з прав людини.

Вважає, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та буде достатнім для виключення ризиків.

Щодо встановлення обов`язків звертає увагу, що ОСОБА_8 та його батьки мають певні захворювання у зв`язку з чим потребують лікування в медичних закладах, розташованих за межами м.Херсон.

Встановлення обов`язку ОСОБА_8 не відлучатися з м.Херсон є таким, що порушує не тільки норми Конституції України, КПК України, а й норми міжнародного права та не узгоджується з Європейською практикою з прав людини.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, покинув зареєстроване місце проживання та, з його слів, проживав у Житомирській області, перебував у розшуку, був затриманий на підставі ухвали слідчого судді, підозру не визнає, що вказує на наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 30 жовтня 2021 року ОСОБА_8 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 06.08.2021 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.п.61-62, 72-74).

31 жовтня 2021 року ОСОБА_8 було особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.п.68-71).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення стороною обвинувачення серед іншого надано протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п.20-30), протокол тимчасового доступу до речей і документів від 29.12.2020 року, висновок судової товарознавчої експертизи №20-859 від 29.01.2021 року (а.п.31-33), висновок судової економічної експертизи №СЕ-19/122-21/969-ЕК від 04.03.2021 року (а.п.34-35), висновок судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/122-21/2894-ПЧ від 04.06.2021 року (а.п.38-39), висновок судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/122-21/2897-ПЧ від 31.05.2021 року (а.п.40-41), висновок судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/122-21/3110-ПЧ від 08.06.2021року (а.п.36-37), інші матеріали провадження.

Виходячи з наявних матеріалів, суд погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення за стандартом доказування «обґрунтована підозра».
Відхиляючи доводи захисту щодо необґрунтованості підозри, суд звертає увагу, що на цьому етапі при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходи суд не оцінює докази на предмет наявності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого діяння, а саме наявності в його діях того чи іншого елементу складу злочину, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру вірно врахувавши наступне.

07.07.2021 року ст. слідчим в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області за погодженням з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури було складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та направлено за місцем працевлаштування ОСОБА_8 до ТУ ДСА України в Херсонській області та ДСА України, проте згідно відповіді т.в.о. начальника ТУ ДСА України в Херсонській області від 13.07.2021 року ОСОБА_8 звільнений з посади начальника ТУ ДСА України в Херсонській області на підставі наказу № 218/к від 12.07.2021 року за згодою сторін (а.п.46), таким чином в період перебування на посаді з 07.07.2021 року по 09.07.2021 року включно вказаний процесуальний документ не був вручений підозрюваному.

07.07.2021 року повістки та повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 07.07.2021 року направлено за місцем проживання батьків підозрюваного за адресою: АДРЕСА_3 , проте 11.07.2021 року вказані документи були повернуті у зв`язку з відмовою адресата в отриманні (а.п.53-54).

Крім того, 08.07.2021 року повідомлення про підозру було направлено за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_8 на адресу керуючої компанії ТОВ КК «Старий центр». Згідно протоколу допиту від 20.07.2021 року заступник директора ТОВ «Старий центр» ОСОБА_13 , отримавши вказані документи вона зателефонувала ОСОБА_8 , який на телефонний дзвінок не відповів, у подальшому зв`язалась з його дружиною ОСОБА_14 та повідомила останній про наявність повідомлення про підозру її чоловіку ОСОБА_8 , необхідність явки за повістками 12.07.2021 року, 13.07.2021 року, 14.07.2021 року до СУ ГУНП в Херсонській області, проте ОСОБА_14 повідомила, що на даний час разом з чоловіком знаходиться за межами м.Херсона, прибувати та отримувати документи не планують.

Таким чином, слідчий суддя мотивовано врахував те, що ОСОБА_8 мав можливість отримати та ознайомитися з повідомленням про підозру, оскільки звільнився 12.07.2021 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підозрюваний покинув місце постійного проживання та постановою слідчого від 27.07.2021 року був оголошений в розшук у зв`язку з неможливістю встановлення місця знаходження ОСОБА_8 (а.п.11), та згідно показів останнього в суді першої інстанції проживав в Житомирській області, проте був затриманий на підставі ухвали слідчого судді у м.Києві.

Враховуючи, що працівники поліції спілкувалися з батьками ОСОБА_8 , приїжджали за місцем проходження підозрюваним лікування, згідно показів ОСОБА_8 він не закінчив лікування на прохання лікаря, який був стурбований увагою правоохоронних органів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що підозрюваний достовірно знав, що його розшукують працівники поліції, проте ухилявся від органів досудового розслідування, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються безгрунтовними.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, факт того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, змінив місце проживання, ухилявся від органів досудового розслідування у зв`язку з чим перебував у розшуку, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, як про те вказує в апеляційній скарзі захисник.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Посилання апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не доведено наявність обставин, що можуть з високою долею вірогідності підтверджувати наміри ОСОБА_8 щодо переховування від органів досудового розслідування, суду являються немотивованими та грунтується на іншій, суб`єктивній, оцінці апелянтом обставин, встановлених судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про, те що стороною обвинувачення не доведено існування правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, являються безґрунтовними.

Таким чином, при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави.

Так, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч.5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу, сімейний стан, матеріальне становище, виходячи з наданої декларації (інформація про дохід, наявність на праві власності цінного нерухомого майна, а саме квартири значної площі, що розташована у центрі міста, наявність заощаджень, дохід його дружини, яка являється приватним підприємцем), обставини справи (можливий розмір шкоди, спричиненої державі), і прийняв обґрунтоване рішення про те, що застава має бути визначена в розмірі, що перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 594 750 грн.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірно великим для підозрюваного, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстави вважати вказаний розмір застави непомірно великим для підозрюваного також відсутні враховуючи, що на теперішній час заставу внесено та ОСОБА_8 звільнений з-під варти, тобто визначена слідчим суддею сума застави виявилась для підозрюваного помірною.

Згідно положень ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Ухвалою слідчого судді у разі внесення застави та звільнення з-під варти зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з м.Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що покладення на ОСОБА_8 обов`язку не відлучатися з м.Херсон порушує конституційні права останнього, оскільки ОСОБА_8 та його батьки мають певні захворювання та потребують лікування в медичних закладах, розташованих за межами м.Херсон, колегія суддів хоча і приймає до уваги, проте з огляду на обставини провадження, факти ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування, перебування у розшуку, не являються підставами для скасування вказаного обов`язку, визначеного слідчим суддею.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3