справа № 208/2651/20
№ провадження 1-кп/208/4/21
УХВАЛА

12 жовтня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу, в межах кримінального провадження № 0000083, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

суд -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого спливає.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , з посиланням на ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування якого покладено характеризуючи данні на обвинувачених, їх соціальну поведінку, необхідність допиту свідків обвинувачення, що у своїй сукупності обґрунтовує заявлені ризики. Та що необхідним є врахування тяжкості можливого покарання, яке може загрожувати обвинуваченим, у разі визнання їх винними, а тому на думку прокурора останні перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході можуть ухилитися від суду, вчинити вплив на свідків, інше кримінальне правопорушення. А тому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він не погоджується із клопотанням та просить змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 зазначив що його підзахисний ОСОБА_6 тривалий час знаходиться під вартою. В судові засідання свідки обвинувачення не забезпечуються, натомість у ОСОБА_6 є стилі соціальні зв`язки, а саме дружина і дитина яка перебувала на його утриманні, постійне місце проживання, де останній може знаходитись на домашньому арешті, із застосуванням електронного засобу контролю, а тому просив у задоволені клопотання обвинувачення відмовити та обрати саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 зазначив що не має наміру ухилятися від суду, та що він має місце проживання, родинні зв`язки де може знаходитись на домашньому арешті. Також що він не скоював дане кримінальне правопорушення, що буде доведено під час розгляду справи та дослідженні доказів. Просив врахувати що він не ухилявся від органу досудового розслідування та не має наміру ухилятися від суду.

Захисник ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні клопотання, як не обґрунтованого, а заявлені ризики не доведені. Свою позицію захисник обґрунтував відсутністю доказів винуватості підзахисного, наявність у підзахисного сім`ї, місце постійного проживання, а тому доцільним, на думку сторони захисту є обрання саме домашнього арешту. Крім того, підзахисний не ухилявся від слідства, та раніше був засуджений за не корисний злочин, та заявлені ризики які враховані при обранні запобіжного заходу зі спливом часу зменшуються або взагалі відпадають.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідив підстави та обґрунтування заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

В межах кримінального провадження № 0000083, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме - у нападі з метою заволодіння чужим майно, поєднаному із погрозою насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло.

Відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає.

На даний час, в межах кримінального провадження судом допитані обвинувачені, потерпілий; розпочато допит свідків, як сторони обвинувачення та сторони захисту, який триває, розпочато дослідження письмових доказів, але у повному обсязі письмові докази не досліджені, також не досліджені речові докази.

Згідно до п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

А тому розгляд заявленого прокурором клопотання, узгоджується із приписами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України.

Суд враховує, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 обвинувачують у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у разі доведення їх винуватості у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

А тому, згідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 187 КК України, є особливо тяжким злочином.

Клопотання судом вирішуються із дотриманням приписів ч. 1 ст. 194 КПК України, та з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Так, згідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, визначеного в межах даного кримінального провадження, є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених та позицію захисту, суд враховує приписи ч. 1 ст. 131, ст. 177 КПК України.

Так, прокурор обґрунтовуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , посилається на те, що наразі продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть кожний окремо, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування ОСОБА_6 і ОСОБА_8 від суду, з врахуванням обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , (їх сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування), підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для кожного з обвинувачених окремо, переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо можливого впливу обвинувачених на свідків, то суд при з`ясуванні наявності заявленого ризику, враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду потерпілий та свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), та що обґрунтовування свої висновків суд здійснює лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. А отже ризик впливу на свідків є актуальним, та враховується колегією суддів при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу та покладених обов`язків на обвинувачених.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то сама по собі наявність цього кримінального правопорушення, та наявність знятої і погашеної судимості як у обвинуваченого ОСОБА_6 так і у ОСОБА_8 в межах інших кримінальних проваджень не може підтверджувати і не спростовує можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, проте, у цілому характеризує особу та її здатність дотримуватись правових приписів, і виключити повністю цей ризик суд не може, з урахуванням минулої поведінки обвинувачених, стадії судового розгляду та тяжкості ймовірного покарання у випадку доведення їх вини.

При вирішенні питання про можливе продовження тримання під вартою, як обраного запобіжного заходу як відносно обвинуваченого ОСОБА_6 так і відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує як позицію прокурора який посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам, так і позицію захисту щодо характеризуючих даних на осіб обвинувачених, наявність постійного місця проживання, соціальних зв`язків, але зазначені обставини не нівелюють заявлені ризики - переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При вирішенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених (кожного окремо), суд враховує характеризуючи данні на осіб обвинувачених, тривалість тримання їх під вартою, але оскільки іншим чином запобігти встановленим ризикам неможливо, то обмеження, застосовані до обвинувачених ОСОБА_8 , і ОСОБА_6 (кожного окремо) є виправданими та забезпечують цілі кримінального провадження.

А тому враховуючи, що ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні залишаються актуальними, що суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу, а тому обраний відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, підлягає продовженню, а підстав для його зміни на даний час не встановлено, також не встановлено підстав для застосування застави, згідно до ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжив строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 07 грудня 2021 року, включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 07 грудня 2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3