Провадження №1-кп/127/888/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2019 за № 0000271,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (далі КК).

18.10.2021 до відділу прийому надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з моменту вчинення якого сплинуло понад 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що наслідки такого звільнення йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 Кримінального процесуального кодексу України КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 частини першої статті 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 , працюючи відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУНП у Вінницькій області) № 178о/с від 09.10.2017 дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та відповідно до вимог пункту 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», являючись працівником правоохоронного органу, до службових обов`язків якого, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та посадової інструкції, входить: вжиття заходів для взяття на облік осіб, щодо яких здійснюється превентивна робота, підтримання в актуальному стані інформаційних підсистем ЄІС МВС; здійснення профілактичної роботи, спрямованої на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень; здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; доставлення у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, діючи умисно, з метою штучного нарощування показників своєї службової діяльності, використав надане йому службове становище та вчинив службове підроблення при наступних обставинах.

ОСОБА_6 , працюючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відповідно до своїх посадових обов`язків і в силу наданих йому законом владних повноважень, будучи працівником правоохоронного органу та відповідно до пункту 1 примітки до статті 364 КК являється службовою особою.

Проте, 21.07.2018 свої службові повноваження ОСОБА_6 використав у злочинних цілях за таких обставин.

ОСОБА_6 21.07.2018 у невстановлений час, в м. Вінниця, будучи працівником правоохоронного органу, який несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків, здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій представника влади, використовуючи своє службове становище, з метою штучного нарощування власних показників роботи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, склав та вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу встановленого зразка, а саме до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 014318 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП), особисто, власноручно вписавши до офіційного документу встановленого зразка завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_7 21.07.2018 о 20.00 год., перебуваючи на ринку «Урожай» в м. Вінниці, курив сигарети «Вінстон», чим порушив громадський порядок. При цьому, вніс до вказаної постанови відомості про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді попередження.

Крім того, 21.07.2018 ОСОБА_6 , у невстановлений час, в м. Вінниця, будучи працівником правоохоронного органу, який несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків, здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій представника влади, використовуючи своє службове становище, з метою штучного нарощування власних показників роботи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, склав та вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу встановленого зразка, а саме до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 014317 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 178 КпАП, особисто, власноручно вписавши до офіційного документу встановленого зразка завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_7 21.07.2018 о 20.00 год., перебуваючи на ринку «Урожай» у м. Вінниці розпивав пиво «Оболонь світле» та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому, вніс до вказаної постанови відомості про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді попередження.

Крім того, 21.07.2018 ОСОБА_8 , у невстановлений час, в м. Вінниця, будучи працівником правоохоронного органу, який несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків, здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій представника влади, використовуючи своє службове становище, з метою штучного нарощування власних показників роботи, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, склав та вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу встановленого зразка, а саме до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 014316 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 127 КпАП, особисто, власноручно вписавши до офіційного документу встановленого зразка завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_7 21.07.2018 о 20.20 год. переходив дорогу по вул. М. Кошки у м. Вінниці у невстановленому місці, чим порушив правила дорожнього руху. При цьому, вніс до вказаної постанови відомості про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді попередження.

Встановлено, що підписи в графах після слів «Вилучені документи, речі отримав» та «Примірник постанови отримав» у постановах у справах про адміністративні правопорушення ГО № 014316 від 21.07.2018 за частиною першою статті 127 КпАП, ГО № 014317 від 21.07.2018 за частиною першою статті 178 КпАП, ГО № 014318 від 21.07.2018 за частиною першою статті 175-1 КпАП складених на ОСОБА_7 виконані не ОСОБА_7 , а ймовірно ОСОБА_6 .

Підписи в графі після слів «Посадова особа органу поліції» від імені ОСОБА_6 в зазначених постановах виконані ОСОБА_6 . Рукописний текст у постановах виконаний ОСОБА_6 .

В подальшому, 02.01.2019 матеріали накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_7 надійшли до Тиврівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області з Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Тиврівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області 11.01.2019 направлено до Тиврівського районного суду Вінницької області подання про скасування іспитового строку стосовно ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2018 за частиною другою статті 185 КК у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано за частиною першою статті 366 КК за ознаками службового підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Отже, відповідно до положень статті 12 КК ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації, що була чинною на час вчинення кримінально караного діяння, відносилось до злочинів невеликої тяжкості, однак на час розгляду справи судом є нетяжким злочином.

Суд звертає увагу на те, що Верховним Судом України у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

З наданого суду обвинувального акта вбачається, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне правопорушення останнім було вчинене 21.07.2018, тобто на час розгляду кримінального провадження судом минуло понад три роки з дня вчинення кримінального правопорушення. Отже, підставою для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є настання певної події, а саме закінчення строків давності на час розгляду кримінального провадження судом.

Вирішуючи питання щодо наявності умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд враховує таке.

Як вже суд зазначив вище, сторона обвинувачення під час досудового розслідування дійшла до переконання, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме за частиною першою статті 366 КК.

Суд вже зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що Верховний Суд (далі ВС) в ухвалі від 13.06.2019 (справа № 322/5602/13-к) зазначив, що застосування положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто положення статті 49 КК носять імперативний характер та у разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності процесуальним законом не передбачено, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду, наполягаючи на завершенні розгляду пред`явленого обвинувачення винній особі в загальному порядку.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 29.05.2019 (справа № 287/359/14-к) та постанові від 19.11.2019 (справа № 345/2618/16-к).

При цьому у постанові від 19.11.2019 ВС додатково зауважив, що пунктом 1 частини другої статті 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд вже зазначив вище, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені частиною першою статті 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у частині першій статті 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Про обов`язок суду вирішити питання про звільнення особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відповідних умов та підстав зазначив ВС і у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Отже, зважаючи на ту обставину, що строк, передбачений пунктом 2 частини першої статті 49 КК сплинув 21.07.2021, обвинувачений проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував, інші правові застереження, які б свідчили про неможливість такого звільнення, в судовому засіданні встановлені не були, тому суд дійшов до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити,що питання стосовно речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК. Разом з тим, з наданих суду матеріалів кримінального провадження не убачається, чи приймались під час досудового розслідування будь-які рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні, а тому суд позбавлений можливості виконати вимоги зазначеної правової норми.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні були понесені процесуальні витрати у розмірі 4710, 30 грн., пов`язані із залученням експертів для проведення відповідних криміналістичних досліджень. Разом з тим, зі змісту частини другої статті 124 КПК випливає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд також враховує позицію ВС, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, як зазначив ВС у наведеній вище постанові, закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не позбавляє обвинуваченого обов`язку відшкодувати понесені процесуальні витрати. Однак, як суд зазначив вище, посилання на понесені процесуальні витрати наявне лише у обвинувальному акті, відповідне документальне підтвердження їх понесення прокурор суду не надав. Тому суд вважає, що правові підстави для стягнення зі ОСОБА_6 процесуальних витрат у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 314-316, 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 366, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2019 за № 0000271, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: