Справа № 456/787/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/184/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбора Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
та її захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 року обмеження волі; за ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 1 року 1 місяця обмеження волі; за ч. 2 ст. 358 КК України - у виді 1 року 2 місяців обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначено у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

ОСОБА_6 визнана винною у тому, що вона, працюючи відповідно до наказу головного лікаря КНП «Дрогобицька міська поліклініка» №37 від 6 квітня 1998 року на посаді лікаря загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 у своїй діяльності керується нормами чинного законодавства України про охорону здоров`я та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я і організації терапевтичної допомоги населенню та посадовими інструкціями. Відповідно до п. 1.6 та п. 1.7 Інструкції «Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я №455 від 13 листопада 2001 року, видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, а також видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23 вересня 1999 року матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності), а підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Так, 15 червня 2018 року дільничний лікар загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ОСОБА_6 за місцем праці за адресою: вул. Шептицького, 7, м. Дрогобич Львівської області, діючи в інтересах ОСОБА_10 , незважаючи на його відсутність під час особистого огляду лікарем хворого, та, не встановивши особу непрацездатного, згідно з даними паспорту громадянина України чи іншого документа, який засвідчує особу, умисно склала та видала ОСОБА_11 , яка не була обізнана у злочинних намірах ОСОБА_10 , офіційний документ листок непрацездатності серії АДП № 060621 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 , який в той час працював монтером кабельного виробництва ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». А також, усвідомлюючи те, що непрацездатність ОСОБА_10 у період з 4 червня 2018 року по 15 червня 2018 року є неправдивими відомостями, оскільки він з 24 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року, перебував за межами території України, засвідчила листок непрацездатності серії АДП № 060621 особистим підписом та відбитком круглої печатки « ОСОБА_6 . Лікар», з метою використання ОСОБА_10 такого документа за місцем роботи в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».

У подальшому, ОСОБА_6 листок непрацездатності серії АДП № 060621 передала ОСОБА_11 , яка передала його в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» для відшкодування ОСОБА_10 матеріального забезпечення у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності.

Також, 2 липня 2018 року дільничий лікар загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» за місцем праці за адресою: вул. Шептицького, 7, м. Дрогобич Львівської області, ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_10 , незважаючи на його відсутність під час особистого огляду лікарем хворого, та не встановивши особу непрацездатного, згідно з даними паспорту громадянина України чи іншого документа, який засвідчує особу, повторно, умисно склала та видала ОСОБА_10 офіційний документ листок непрацездатності серії АДП № 060654 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 , який в той час працював монтером кабельного виробництва ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». А також, усвідомлюючи те, що непрацездатність ОСОБА_10 у період з 18 червня 2018 року по 2 липня 2018 року є неправдивими відомостями, оскільки він з 24 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року перебував за межами території України, засвідчила листок непрацездатності серії АДП № 060654 особистим підписом та відбитком круглої печатки « ОСОБА_6 . Лікар», з метою використання ОСОБА_10 такого документа за місцем роботи в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ».

В подальшому ОСОБА_6 листок непрацездатності серії АДП № 060654 передала ОСОБА_10 , який подав його в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» для відшкодування йому матеріального забезпечення у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності.

Окрім цього, ОСОБА_6 , працюючи відповідно до наказу головного лікаря КНП «Дрогобицька міська поліклініка» №37 від 6 квітня 1998 року на посаді лікаря загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 у своїй діяльності керується нормами чинного законодавства України про охорону здоров`я та нормативно правових актів, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я і організації терапевтичної допомоги населенню та посадовими інструкціями. Відповідно до п. 1.6 та п. 1.7 Інструкції «Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13 листопада 2001 року, видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, а також видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудовго договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності), а підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Незважаючи на це, лікар загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ОСОБА_6 , діяла як пособник в інтересах ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що огляд лікарем хворого ОСОБА_10 вона не проводила, та усвідомлюючи, що йому необхідні листки непрацездатності, для подачі в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», з метою отримання матеріального забезпечення, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності (лікарняних). Так, 15 червня 2018 року, надавши за своїм місцем праці за адресою: вул. Шептицького, 7, м. Дрогобич, Львівської області, офіційний документ листок непрацездатності серії АДП № 060621 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 з 4 червня 2018 року по 15 червня 2018 року, що є направдивими відомостями, посприяла останньому у заволодінні грошовими коштами ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», що за адресою: вул. Леоні, 1, с. Нежухів Стрийського району Львівської області, шляхом обману його керівництва. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 було відшкодовано матеріальне забезпечення у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності в загальній сумі 1112,50 грн. безпідставно, оскільки він перебував за межами території України з 24 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року.

У подальшому, лікар загальної сімейної медицини сімейного відділення №1 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ОСОБА_6 , діяла як пособник в інтересах ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що огляд лікарем хворого ОСОБА_10 вона не проводила, та усвідомлюючи, що йому необхідно листки непрацездатності для подачі в ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», з метою отримання матеріального забезпечення, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності (лікарняних). Так, 2 липня 2018 року, надавши за своїм місцем праці за адресою: вул. Шептицького, 7, м. Дрогобич, Львівської області, офіційний документ листок непрацездатності серії АДП № 060654 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 з 18 червня 2018 року по 2 липня 2018 року, що є неправдивими відомостями, повторно посприяла останньому у заволодінні грошовими коштами ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», що знаходиться за адресою: вул. Леоні, 1, с. Нежухів Стрийського району Львівської області, шляхом обману його керівництва. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_10 було відшкодовано матеріальне забезпечення у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності в загальній сумі 1112,50 грн. безпідставно, оскільки він перебував за межами території України з 24 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року.

Не погоджуючись з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватою у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням як матеріального, так і процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що висновок суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 в частині вчинення нею злочинів з кваліфікуючою ознакою повторно є хибним, оскільки в діях обвинуваченої наявний продовжуваний злочин. Наведене підтверджується тим, що свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що йому був необхідний лікарняний на місяць часу, оскільки він перебував за межами України. Перед оформленням другого лікарняного він ОСОБА_6 не телефонував. Крім того, перший листок непрацездатності АДП №060621 виписаний з 4 червня 2018 року до 15 червня 2018 року (це п`ятниця), а наступний листок непрацездатності виписаний 18 червня 2021 року (понеділок) до 3 липня 2018 року. Відтак вважає, що лікарняний фактично не переривався з 4 червня 2018 року до 3 липня 2018 року. Тобто діяння обвинуваченої об`єднані одним наміром зробити лікарняний на місяць.

З урахуванням наведеного, вважає, що у діях ОСОБА_6 відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.

Крім того, зазначає, що у діях обвинуваченої взагалі відсутні склади злочинів ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Пособником визнається особа, яка, зокрема, сприяла вчиненню злочину. Однак в ході допиту ОСОБА_10 встановлено, що останній запевняв ОСОБА_6 , що не отримуватиме кошти з підприємства за лікарняний.

Покликається на те, що постанова про виділення матеріалів кримінального провадження від 25 лютого 2019 року у кримінальному провадженні №0001616 від 21 листопада 2018 року є недопустимим доказом, оскільки така постанова не відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України. Така не містить інформації куди саме були виділені матеріали з кримінального провадження №0001616 від 24 листопада 2018 року. Також звертає увагу, що дана постанова містить нумерацію в правому верхньому кутку 114-116, хоча з опису матеріалів кримінального провадження вбачається, що під сторінками 114-116 наявний протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 .

Звертає увагу на те, що сторона обвинувачення не підтвердила законність отримання документів у кримінальному провадженні №0000244 від 26 лютого 2019 року. Стороною захисту в ході судового розгляду було заявлене клопотання про витребування зі Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області матеріалів кримінального провадження №0001616 від 21 листопада 2018 року, з метою встановлення автентичності наданих копій для судового розгляду та порядку передачі копій документів від одного кримінального провадження до іншого, однак у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Вказує на те, що копії документів не були засвідчені згідно з вимогами до оформлення документів ДСТУ 4163-2003. При цьому стороною обвинувачення не було надано оригіналів виділених матеріалів, хоча сторона захисту неодноразово зверталася з клопотаннями про отримання таких.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження №0000244 від 26 лютого 2019 року відсутня постанова про визнання речовим доказом підроблених листків непрацездатності серії АДП №060621 та АДП №060654, так само і як оригінали вказаних листків непрацездатності. З огляду на викладене, вважає, що зазначені письмові документи не підпадають під поняття «доказів», адже порушено принцип безпосередності їх дослідження.

Крім того, 5 липня 2021 року ОСОБА_6 було подано клопотання про закриття кримінального провадження про обвинувачення її за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та заявлене обвинуваченою клопотання, виступ прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та підтримали клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як убачається з вироку, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, за викладених у вироку обставин ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених у судовому засіданні.

Такі висновки суд зробив на підставі показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Місцевим судом як доказ винуватості ОСОБА_6 досліджено, співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у листках непрацездатності серії АДП №060621 та АДП №060654 КНП «Дрогобицької міської поліклініки»; відповіддю начальника оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_16 від 28 листопада 2018 року за вих. №5/2865; заявою генерального директора ОСОБА_17 від 20 листопада 2018 року в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області; відповіддю головного лікаря ОСОБА_18 від 3 грудня 2018 року за вих. №1657; листками амбулаторного прийому лікаря ОСОБА_6 від 4, 8, 14, 15, 18 та 26 червня 2018 року; висновками експерта №6/761 та №6/760 від 8 січня 2019 року; відповіддю начальника Стрийського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Львівській області ОСОБА_14 від 15 січня 2019 року за вих. №04-25; відповіддю головного бухгалтера ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» ОСОБА_19 від 14 грудня 2018 року за вих. №344; посадовою інструкцією лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_6 , затвердженої головним лікарем «ДМП» ОСОБА_20 .

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній його частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідки.

Стосовно покликання сторони захисту на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ознакою повторності, оскільки у її діях мав місце продовжуваний злочин, то таке, на переконання колегії суддів, не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, згідно ч. 2 ст. 32 КК України не є повторністю продовжуваний злочин, що складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинних діянь, об`єднаний єдиним злочинним наміром. Продовжуваний злочин зовні схожий на повторність тотожних злочинів тому, що також складається з кількох тотожних діянь. Але між ними є суттєві відмінності. Так, при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний умисел, об`єднує вчинені нею всі тотожні діяння, вчиненні діяння щодо одного й того ж предмета злочину, без значного розриву у часі. При повторному вчиненні тотожних злочинів кожен з них має суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

В даному випадку обвинувачена двічі видавала листок непрацездатності, кожен з яких є окремим самостійним офіційним документом, який надає певні права та звільняє від виконання певного обов`язку, а тому колегія суддів дійшла до висновку, що у діях ОСОБА_6 має місце множинність злочинів. Таким чином, місцевим судом вірно кваліфіковані дії обвинуваченої за ознакою повторності.

Покликання на відсутність у діях ОСОБА_6 пособництва у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, згідно зі ст. 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

Шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб, а тому визначення розміру завданої шкоди є однією з ознак об`єктивної сторони вказаного складу злочину.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, за результатом видачі ОСОБА_6 . ОСОБА_10 листка непрацездатності серії АДП №060621, ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» було відшкодовано ОСОБА_10 матеріальне забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в загальній сумі 1112,50 грн. У результаті повторної видачі ОСОБА_6 . ОСОБА_10 листка непрацездатності серії АДП №060654, ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» було відшкодовано ОСОБА_10 матеріальне забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в загальній сумі 1112,50 грн.

Таким чином, розмір шкоди, заподіяний ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», який є необхідною ознакою об`єктивної сторони шахрайства, визначений відповідно до вимог закону та підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

З огляду на те, що у діях ОСОБА_6 мали місце завідоме підроблення офіційного документа листка непрацездатності, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення (ч. 2 ст. 358 КК України), а також повторне складання та видача завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення (ч. 3 ст. 358 КК України), що, у подальшому призвело до безпідставного відшкодування ОСОБА_10 матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, здійсненого ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_6 має місце пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 190 КК України, а також пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України.

Що стосується аргументів апелянта про недопустимість ряду письмових доказів, зокрема, постанови про виділення матеріалів кримінального провадження від 25 лютого 2019 року у кримінальному провадженні №0001616 від 21 листопада 2018 року, то такі свого підтвердження не знайшли, адже підстави визнання доказів недопустимими чітко визначені статтями 87-88 КПК України. При цьому інформація про те, куди були виділені матеріали кримінального провадження, а також нумерація аркушів справи до даного переліку не належить.

Стосовно недотримання порядку завірення копій документів, зокрема, заяви генерального директора ОСОБА_17 від 20 листопада 2018 року, подану до Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, то така завірена прокурором ОСОБА_21 та посвідчена підписом «з оригіналом згідно», відтак у суду відсутні підстави для визнання вказаного доказу недопустимим.

Крім того, вказані аргументи сторони захисту були предметом перевірки суду першої інстанції.

Натомість слушними є доводи сторони захисту про необхідність закриття кримінального провадження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (в редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

Таким чином, на час ухвалення вироку сплинули строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України.

При цьому істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок скасуванню в частині засудження обвинуваченої в частині засудження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині засудження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України - скасувати.
На підставі ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4