Справа № 522/7673/20
Провадження № 1-кп/522/683/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000890 від 18.03.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
16.07.2002 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки;
08.08.2005 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
16.07.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;
10.03.2021 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
20.06.2000 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі;
20.07.2001 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. ч. 2, 3 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі;
26.07.2005 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
04.12.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
30.09.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;
29.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
27.11.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи

Так, біля 11 годин 00 хвилин 17.03.2020 року, більш точний час не встановлено, маючи прямий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив ОСОБА_3 , прибув до кафе «Бенто», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 120, де поруч побачив та визначив об`єктом свого злочинного умислу велосипед марки «Author Outset» жовтого кольору, пристебнутий на протиугінний трос до сходів кафе, який належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його противоправного умислу, скориставшись раніш заготовленими ножицями, перекусив трос та таємно викрав велосипед марки «Author Outset» жовтого кольору, вартістю 1000 гривень.
Після чого ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Крім того, 18.03.2020 року в період часу з 10 години 20 хвилин по 10 годину 40 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи прямий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, прибули до дитячого розважального парку «Кідс Тайм» який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 43, де побачили та визначили об`єктом свого злочинного умислу за огорожею атракціону пристебнутий на протиугінний трос велосипед марки «Rock One Sport 29» чорно-помаранчевого кольору, який належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає та, не зможе завадити реалізації їх противоправного умислу, скориставшись раніш заготовленими ножицями, ОСОБА_3 перекусив трос, який пристібав велосипед до огорожі, в свою чергу ОСОБА_4 підтягнув велосипед до себе та таємно викрав велосипед марки «Rock One Sport 29» чорно-помаранчевого кольору, вартістю 11 300 гривень.
Після чого ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 залишили місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 11 300 гривень.

Крім того, 26.03.2020 року в період часу з 08 години 00 хвилин по 15 годину 50 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , знаходились за адресою: м. Одеса, вул. Кримська, 71, де на впроти парадної № 4 побачили припаркований мопед, в той саме час у них виник противоправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого збагачення, а саме: мопедом марки «Honda Dio» чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , вартістю 13 000 гривень, що на праві власності належить ОСОБА_11 , та був припаркований та пристебнутий на протиугінний трос до лавки за вказаною адресою.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії є таємними, реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно із застосування фізичної сили підійшли до мопеда, скориставшись раніш заготовленими ножицями, ОСОБА_3 перекусив трос, який пристібав мопед до огорожі, в свою чергу ОСОБА_4 обхватив руль, та став штовхати мопед, чим рушив його з місця, встановив тим самим контроль над транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, протиправно заволоділи вказаним мопедом шляхом штовхання його за допомогою фізичної сили з прилеглої території будинку № 71 по вул. Кримська в м. Одеса, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку та у подальшому розпорядились ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_11 , матеріальну шкоду в розмірі 13 000 гривень.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 кваліфіковано:
за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;
за ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.

Крім того, досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано:
за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;
за ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).
Так, обставини вчинення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 злочинів встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочинів. У скоєному щиро покаявся.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.
Оскільки ОСОБА_3 визнав свою провину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочинів. У скоєному щиро покаявся.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.
Оскільки ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Мотиви суду

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочинів, та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Суд також вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним злочинів, та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини, та практики Верховного Суду.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, які вчинив ОСОБА_3 , є нетяжкими злочинами. Між тим, злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, який вчинив ОСОБА_3 , є тяжким злочином.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та те, що останній активно сприяв в розкритті злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_3 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки ОСОБА_3 будучи неодноразово судимим за умисні злочини проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання на шлях виправлення не став та знову вчинив злочини проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Враховуючи позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду викладену у постанові від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17, а саме висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, а злочин за яким засуджується до покарання, що належить відбувати реально він вчинив до постановлення зазначеного вироку, у даному випадку не підлягає застосуванню принцип поглинання, часткового складання чи повного складання зазначених покарань, а кожен вирок необхідно виконувати самостійно.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, який необхідно відліковувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , а саме з 30.04.2020 року до ухвалення вироку, а саме до 27.10.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який вчинив ОСОБА_4 , є нетяжким злочином. Між тим, злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, який вчинив ОСОБА_4 , є тяжким злочином.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та те, що останній активно сприяв в розкритті злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим за умисні злочини проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання на шлях виправлення не став та знову вчинив злочини проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні злочинів, події яких мали місце до постановлення вироку Суворовським районним судом м. Одеси 27.11.2020 року, яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі, при призначенні покарання слід керуватись ч. 4 ст. 70 КК України, при цьому суд вважає можливим застосувати принцип часткового приєднання до призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, який необхідно відліковувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а саме з 06.05.2020 року до ухвалення вироку, а саме до 27.10.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі.
У даному кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільного позову матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому:
за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період з 30.04.2020 року по 27.10.2021 року.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік виконувати окремо.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому:
за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період з 06.05.2020 року по 27.10.2021 року.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Скасувати арешт накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси на мопед марки «Honda Dio» чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 .

Речові докази:

- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 10.04.2020 року, а саме: СД-диск із відеозаписом за 18.03.2020 року з камери спостереження встановленої на території дитячого майданчика, який розташований по вул. Генерала Бочарова, 47 - після вступу вироку в законну силу зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 14.04.2020 року, а саме: СД-диск із відеозаписом за 26.03.2020 з камери спостереження встановленої з правої сторони від входу в парадну будинку АДРЕСА_4 - після вступу вироку в законну силу зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 24.04.2020 року, а саме: мопед марки «Honda Dio» чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 - після вступу вироку в законну силу вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: