Єдиний унікальний номер: 379/1047/21
Провадження № 1-кп/379/131/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 3 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000150, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2021, про вчинення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Потоки Таращанського району Київської області, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимим,

суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 серпня 2021 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 біля ставка в с. Велика Вовнянка Білоцерківського району Київської області знайшов мисливський ніж. Після цього ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471 XII, та п.п. 2, 9, 11 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, взяв до рук знайденого ножа та поклав його до поліпропіленового мішка, який був у нього з собою, після чого пішов з ним до центру с. Велика Вовнянка Білоцерківського району Київської області. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно, без передбаченого законом дозволу вчинив носіння вказаного мисливського ножа. В цей же день по вул. Соборна в с. Велика Вовнянка Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 зупинили працівники поліції та в ході проведення огляду в період часу з 18:20 год. по 18:55 год. у нього виявлено та вилучено мисливський ніж. Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/42858-Х3 від 09.09.2021, складеного за результатами проведення судової експертизи холодної зброї, наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що влітку цього року (точніше дати не пам`ятає) він був на ставку в селі Велика Вовнянка, побачив на столі, що на вулиці, ножа, взяв його, поклав собі в мішок і пішов. Що було далі не пам`ятає.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що він не оспорює факту скоєння ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, і не заперечує щодо необхідності застосування до останнього примусових заходів медичного характеру. Водночас, вид таких заходів, про який просить у клопотанні прокурор, захист вважає занадто суворим і просить суд врахувати те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання і його діями не було завдано жодної шкоди, а тому просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторного лікування без поміщення до спеціалізованого медичного закладу.

Заслухавши думку прокурора, захисника, проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, крім показань ОСОБА_4 , підтверджується наступними доказами:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000150 від 18.08.2021 та від 12.10.2021 ;

- постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 20.10.2021, згідно якої матеріали досудових розслідувань за № 0000150 від 18.08.2021, № 0002464 від 12.10.2021 об`єднано в одне кримінальне провадження № 0000150 від 18.08.2021;

- протоколом огляду місця події від 17.08.2021 з ілюстративною таблицею, з якого вбачається, що 17.08.2021 на зупинці громадського транспорту на узбіччі вул.Соборної в с.Велика Вовнянка на дерев`яній лавці було виявлено та вилучено металевий предмет сіро-коричневого кольору, зовні схожий на холодну зброю ніж. Біля даної лавки знаходиться білий поліетиленовий мішок з речами домашнього вжитку. Поряд із зупинкою присутній ОСОБА_4 ;

- висновком експерта від 09.09.2021 за № СЕ-19/111-21/42858-Х3, складеного за результатами проведення судової експертизи холодної зброї, з якого вбачається, що наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї. Ніж, що досліджувався, виготовлено по типу ножів мисливських загального призначення, які є різновидом холодної клинкової зброї. Наданий на дослідження ніж виготовлено заводським способом;

- рапортом начальника СД відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області про те, що 17.08.2021 в ході проведення огляду місця події в кримінальному провадженні №0000150 від 18.08.2021 було встановлено, що ОСОБА_4 зберігає ніж, який згідно висновку експерта відноситься до холодної зброї.

Зазначені доказі є належними та допустимими і доводять, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 619 від 27.10.2021 ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість у ступені вираженої дебільності (F 70.0 за МКХ-10). За своїм психічним станом ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованих йому дій та на даний час не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (F 10.24 за МХК-10). ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Розглядаючи дане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Так, відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

За нормами частин 1, 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та потребує примусового лікування.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Так, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується органами місцевого самоврядування позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на лікуванні у психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість в ступені вираженої дебільності».

Згідно рекомендації експертів, викладених у висновку судово-психіатричної експертизи № 619 від 27.10.2021, ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру саме у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

За таких обставин, суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Позиція захисника про доцільність застосування амбулаторного лікування ОСОБА_4 спростовується наданими суду письмовими доказами і не може бути прийнята судом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, зважаючи на положення статті 124 КПК України щодо порядку розподілу судових витрат у разі ухвалення обвинувального вироку, - суд доходить висновку про те, що судові витрати на залучення експерта у даному випадку мають бути покладені на державу і до стягнення з особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не підлягають.

Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 94, 100, 102, 369-372, 376, 392, 395, 512, 513, 516, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000150, відомості про яке внесені до ЄРДР 18.08.2021, про вчинення ОСОБА_4 у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Запобіжний захід до набрання ухвалою законної сили не застосовувати.

Витрати на залучення експерта у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок віднести на рахунок держави.

Речовий доказ мисливський ніж, що згідно висновку експерта від 09.09.2021 № СЕ-19/111-21/42858-Х3 є різновидом холодної клинкової зброї, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція №76, порядковий номер 233) після набрання вироком суду законної сили знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали не пізніше наступного для після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1