Справа №390/310/21
Провадження №1-кп/390/223/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальне провадження №0000007 по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка, Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.02.2019 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 02.10.2020 року звільнений по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 інкриміновано вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
05.01.2021 року близько 18.30 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , у ході якого ОСОБА_10 узяв зі столу в приміщенні кухні предмет ззовні схожий на ніж, яким тримаючи у правій руці наніс ОСОБА_7 один удар в область черевної порожнини.Вказаними діями ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді рани на рівні пупка по правій середньо-ключичній лінії, яка продовжується в раньовий канал із ушкодженням тонкої кишки, що згідно висновку експерта №99 від 11.02.2021 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_10 перебуває у дружніх відносинах. У вечірній час 05.01.2021 року разом із ОСОБА_10 прийшли додому до його дядька ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали пляшку горілки об`ємом 1 літр за столом у приміщенні кухні. Під час вживання алкоголю між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт на ґрунті того, що вони разом брали гроші в борг, проте ОСОБА_10 борг так і не віддав, і на той момент відмовлявся віддавати, а тому він встав і через стіл вдарив ОСОБА_10 , який сидів навпроти, рукою в обличчя, після чого ОСОБА_10 не впав, а залишився в положенні сидячи, а потім вибіг із приміщення будинку. До кухонної кімнати зайшов ОСОБА_11 , який виходив у іншу кімнату, де чистив ножем яблука, який поклав на стіл. Він похилився на стіл і помітив колото-різану рану в області черевної порожнини, рану виявив не одразу, оскільки має проблеми з хребтом, а тому носить спеціальний пояс для підтримки хребта. Потім, ОСОБА_11 вивів його на подвір`я, а подальші події пам`ятає неясно. Він не бачив, як ОСОБА_10 бив його у живіт, взагалі останній до нього не наближався, ножа в руках ОСОБА_10 не бачив. На той момент перебував у тяжкому алкогольному сп`янінні. Коли підписував заяву про злочин, перебував у післяопераційний період, а тому не до кінця розумів, що відбувається, будь-яких претензій до ОСОБА_10 не має.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 05.01.2021 року у вечірній час до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 , прийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , які принесли з собою пляшку горілки об`ємом 1 літр. Розмістившись за столом у кухні ОСОБА_10 і ОСОБА_7 почали розпивати горілку, особисто він не вживав. У ході вживання алкоголю між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 виник конфлікт. ОСОБА_10 сидів за столом, а ОСОБА_7 стояв навпроти. ОСОБА_7 взяв за голову ОСОБА_10 , після чого він вийшов із кухні в іншу кімнату, де ножем чистив яблука. Повернувшись через 15-20 хвилин побачив, як ОСОБА_7 стоїть зігнутий над столом, а ОСОБА_10 вже не було в приміщенні. Помітили, що у ОСОБА_7 колото-різана рана в області черевної порожнини. Потім, прийшла дружина та забрала ОСОБА_7 . Будь-яких гострих предметів на столі не бачив, обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не знає.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_7 перебуває у дружніх відносинах. У вечірній час 05.01.2021 року разом із ОСОБА_7 прийшли додому до ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали пляшку горілки об`ємом 1 літр за столом у кухні. Під час вживання алкоголю між ним і ОСОБА_7 виник конфлікт через гроші. ОСОБА_7 хотів щоб він повернув свою частку боргу, який вони разом брали, однак коштів у нього не було, а тому ОСОБА_7 ударив його рукою через стіл в обличчя та він упав і вдарився головою об табуретку. Далі, він підвівся та втік додому, де ліг спати. ОСОБА_11 у той момент у кухні не було, оскільки виходив у іншу кімнату. Обставини отримання ОСОБА_7 колото-різаної рани в області черевної порожнини йому невідомі. На кухні був ніж, оскільки ОСОБА_11 чистив яблука. Після вказаних подій його затримали працівниками поліції, які надали йому матеріали на підпис і повідомили, що у вказаній обстановці був самозахист, а тому не читаючи підписував усі папери, що надав слідчий.
У ході досудового розслідування на підтвердження наявності в діях ОСОБА_10 ознак інкримінованого кримінального правопорушення було зібрано наступні письмові докази, що досліджено в ході судового розгляду, а саме:
- витяг із ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000007 за ст.121 ч.1 КК України (т.2, а.п.6-7);
- рапорт від 05.01.2021 року, яким зафіксовано інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення за фактом нанесення тілесних ушкоджень (т.2, а.п.15);
- протокол огляду місця події від 05.01.2020 року, яким оглянуто будинок ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж, фрагмент клейонки зі столу у кухонній кімнаті зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору з поверхні кухонного столу (т.2, а.п.16-22);
- протокол огляду місця події від 06.01.2021 року, яким оглянуто будинок ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено пояс білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, кофту у клітинку чорного, сірого та білих кольорів зі слідами речовини бурого кольору (т.2, а.п.23-29);
- довідку КНП "Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради" від 05.01.2021 року, згідно якої ОСОБА_7 мав наступний діагноз: проникаюче ножове поранення черевної порожнини (т.2, а.п.39);
- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомив про нанесення йому 05.01.2021 року близько 18.30 год. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.п.58);
- постанова про відібрання зразків для проведення експертного дослідження та протокол отримання зразків для проведення експертного дослідження від 06.01.2021 року, згідно яких у ОСОБА_10 відібрано змиви з обох рук (т.2, а.п.64-65);
- висновок експерта №38 від 20.01.2021 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_10 мається рубець в тім`яній ділянці голови зліва, тілесне ушкодження у вигляді рани могло утворитися в строк до одного місяця до моменту огляду та має ознаки легких тілесних ушкоджень, яке могло утворитися при самих різноманітних обставинах (т.2, а.п.67);
- висновок експерта №15 від 05.02.2021 року, згідно якого встановлено, що на змивах із обох рук ОСОБА_10 крові не знайдено (т.2, а.п.71-72);
- постанова про відібрання зразків для проведення експертного дослідження та протокол отримання зразків для проведення експертного дослідження від 09.01.2021 року, згідно яких у ОСОБА_7 відібрано зразок крові (т.2, а.п.73-74);
- висновок експерта №36 від 13.01.2021 року, згідно якого визначено групову належність крові ОСОБА_7 (т.2, а.п.78-79);
- висновок експерта №16 від 05.02.2021 року, згідно якого встановлено, що на змивах із ручки та клинка ножа кухонного крові не знайдено (т.2, а.п.83-84);
- висновок експерта №38 від 10.02.2021 року, згідно якого встановлено, що кров на фрагменті клейонки може належати ОСОБА_7 , а кров у змиві з кухонного столу не може походити від одного ОСОБА_7 , при цьому, в межах проведення дослідження, домішка його крові не виключається (т.2, а.п.88-90);
- висновок експерта №37 від 10.02.2021 року, згідно якого встановлено, що на поясі, футболці та сорочці знайдено кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 (т.2, а.п.97-99);
- висновок експерта №37 від 24.02.2021 року, згідно якого встановлено, що на трикотажному полотні нижньої частини правої пілочки верхньої чоловічої сорочки, а також на відповідних ділянках нижньої частини переду фуфайки справа та еластичного поясу знайдено по одному наскрізному пошкодженню. Вони мають ознаки одноразової дії плоского одногострого колюче-ріжучого предмета з найбільшою шириною зануреної частини клинка орієнтовно 18-19 мм. Не виключається можливість спричинення пошкоджень клинком наданого для проведення експертизи кухонного ножа або іншого колюче-ріжучого предмета плоскої форми клинкового типу, що має вістря та одногостру заточку (т.2, а.п.103-113);
- висновок судово-психіатричного експерта №31 від 26.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_10 у момент скоєння злочину не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості, не є проявом психічного захворювання та не впливає на його осудність, а тому слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2, а.п.118-120);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.01.2021 року, яким на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2021 року вилучено медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_7 (т.2, а.п.129-133);
- висновок експерта №99 від 11.02.2021 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_7 малось тілесне ушкодження у вигляді рани на рівні пупка по правій середньо-ключичній лінії, яка подовжується в раньовий канал із ушкодженням тонкої кишки. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, про що свідчать наявність рани, перевага глибини раньового каналу над її довжиною, могло утворитись в строк вказаний у постанові та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Враховуючи характер і механізм утворення тілесного ушкодження виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площину. Тілесне ушкодження утворилось від одного локального травматичного впливу. Судово-медичних даних чи втрачав ОСОБА_7 свідомість під час отримав тілесного ушкодження немає (т.2, а.п.136-137);
- заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам №4 від 26.01.2021 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_10 страждає хронічним алкоголізмом (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, постійне вживання), потребує лікування (т.2, а.п.139);
- протокол слідчого експерименту від 12.02.2021 року, згідно якого ОСОБА_7 розповів про обставини заподіяння йому тяжких тілесних ушкодження ОСОБА_10 і показав на місці (т.2, а.п.140-145);
- висновок експерта №133/99 від 19.02.2021 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_7 малось тілес ушкодження у вигляді рани на рівні пупка по правій середньо-ключичній лінії, яка подовжується в раньовий канал із ушкодженням тонкої кишки. Механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму на який вказав потерпілий ОСОБА_7 у протоколі слідчого експерименту за його участі від 12.02.2021 року (т.2, а.п.148-149).
Відповідно ст.17 КПК України: особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за вищевказаних у обвинувальному акті обставин, проте дослідивши під час судового розгляду всі без виключення докази, оцінивши вказані докази згідно положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, суд вважає, що вказане вище обвинувачення не знайшло свого підтвердження виходячи з наступного.
Аналізуючи показання потерпілого та свідка, які надано суду, вбачається, що вказані особи були на місці події, проте не бачили щоб обвинувачений наносив удари потерпілому в область черевної порожнини, а також не бачили, як обвинувачений тримав у руках ножа. Більше того, потерпілий зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Наданий в якості доказу витяг із ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000007 за ст.121 ч.1 КК України не може бути доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, отже згідно ст.84 ч.2 КПК України витяг із ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року по справі №761/28347/15-к (провадження №51-500км18).
Рапорт від 05.01.2021 року та довідка КНП "Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради" від 05.01.2021 року свідчать лише про отримання інформації щодо вчинення кримінального правопорушення, проте не містять будь-якої інформації щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень та особи, якою вони заподіяні.
Протоколами огляду місця події, які надано суду, було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж, фрагмент клейонки зі столу у кухонній кімнаті зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору з поверхні кухонного столу, пояс білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, кофту у клітинку чорного, сірого та білих кольорів зі слідами речовини бурого кольору, проте вказані речі свідчать лише про отримання потерпілим тілесного ушкодження. Більше того, за місцем проживання обвинуваченого нічого не вилучалось. За таких обставин, вказані вище докази жодним чином прямо чи опосередковано не дають змоги встановити ким заподіяно тілесне ушкодження та за яких обставин, а також яке відношення до події правопорушення має обвинувачений.
Висновки експерта та протокол тимчасового доступу до речей і документів, які надано суду, свідчать, що на змивах із обох рук обвинуваченого та на змивах із ручки та клинка ножа крові не знайдено, а кров на фрагменті клейонки може належати потерпілому, кров у змиві з кухонного столу не може походити від одного потерпілого, при цьому домішка його крові не виключається. Крім цього, зазначено, що на поясі, футболці та сорочці знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого, а на чоловічій сорочці, фуфайці та еластичному поясі знайдено наскрізне пошкодженню, не виключається можливість його спричинення клинком наданого для проведення експертизи кухонного ножа. Також, встановлено тілесні ушкодження отримані потерпілим. Будь-яке дослідження ножа щодо наявності слідів пальців рук обвинуваченого не проводилося, а також не досліджувались речі обвинуваченого щодо наявності будь-яких слідів крові. За таких обставин, вказані вище докази жодним чином прямо чи опосередковано не дають змоги встановити ким заподіяно тілесне ушкодження та за яких обставин, а також яке відношення до події правопорушення має обвинувачений.
В якості доказу суду надано протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомив про нанесення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, проте під час допиту судом потерпілий вказав, що написання заяви відбувалося у післяопераційний період і він перебував під дією медичних препаратів, а тому неповністю розумів, що відбувається на справді. За таких обставин, враховуючи показання надані потерпілим у судовому засіданні, виходячи з положень ст.95 ч.4 КПК України, суд оцінює протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2021 року в частині повідомлення про нанесення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_10 критично.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 12.02.2021 року потерпілий розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкодження обвинуваченим і показав на місці, проте суд критично оцінює вказаний доказ, оскільки ті обставини, які відображено потерпілим під час слідчого експерименту є показаннями, а не перевіркою й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та не відповідають меті проведення слідчого експерименту. Крім того, потерпілий у показах наданих суду зазначив, що не пам`ятає обставин отримання тілесних ушкоджень, оскільки перебував у сильному алкогольному сп`янінні, однак пам`ятає, що ОСОБА_10 у той момент взагалі не наближався на таку відстань щоб завдати будь-яких тілесних ушкоджень. Отже, покази потерпілого під час досудового розслідування про обставини заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим, які зафіксовані протоколом слідчого експерименту, суперечать показанням, які надано в судовому засіданні, а також є лише способом закріплення таких показань, що не відповідає вимогам ст.240 КПК України.
Метою слідчого експерименту згідно ст.240 ч.1 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілого слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь потерпілого у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно ст.240 ч.1 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Приписи ст.95 ч.4 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно ст.95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.
Отже, проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення викривальних свідчень про вчинення кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ст.95 ч.4 КПК України.
Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.09.2020 року (справа №740/3597/17), від 17.03.2021 року (справа №761/10306/15-к).
За таких обставин, суд оцінює критично протокол слідчого експерименту від 12.02.2021 року, оскільки він суперечить показанням потерпілого, які надано в судовому засіданні, а також вказаний слідчий експеримент проведено у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення викривальних свідчень потерпілого про вчинення кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення.
Висновок експерта №133/99 від 19.02.2021 року суд також оцінює критично, оскільки він стосується перевірки обставин, які вказано у протоколі слідчого експерименту від 12.02.2021 року.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені вище докази, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Відповідно ст.373 ч.1 п.2 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов і процесуальні витрати відсутні.
Обвинувачений перебуває під вартою, а тому, зважаючи на прийняте по суті рішення суду та враховуючи положення ст.377 КПК України, підлягає звільненню.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_10 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
Звільнити ОСОБА_10 з-під варти негайно в залі судового засідання.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.
Копію вироку вручити прокурору та засудженому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1