Справа № 738/1243/21
№ провадження 1-кс/738/142/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст скарги та встановлені судом обставини
30 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що Менським ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000633, в якому вона є потерпілою. 14 вересня 2021 року вона подала через канцелярію відділу поліції клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на підставі статей 56, 58, 220, 221 КПК України. Всупереч вимогам статті 220 КПК України клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не було розглянуто ні слідчими, ні прокурорами, що займаються розслідуванням даного кримінального провадження. Вважає, що рішення по її клопотанню слідчий повинен був прийняти 17 вересня 2021 року.

Зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України нею оскаржена бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.

Дізнавач у судове засідання не прибув, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрито.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вищезазначена норма встановлює додаткові гарантії для скаржника, забезпечує реалізацію ним своїх прав безпосередньо в судовому засіданні.

Втім небажання користуватися цими правами ніяким чином не позбавляє слідчого суддю обов`язку забезпечити розгляд скарги. Слідчим суддею були створені всі можливі і необхідні умови для належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд її скарги по телефону, який вказаний нею в скарзі. У зв`язку з першою неявкою скаржника в судове засідання, судовий розгляд було відкладено з метою забезпечення їй можливості взяти участь у судовому засіданні, проте вона і вдруге не прибула в судове засідання та не повідомила про поважні причини своєї неявки.

Приймаючи до уваги надіслану до суду заяву ОСОБА_2 01 жовтня 2021 року, в якій вона просила здійснювати розгляд скарги без її участі, враховуючи складність справи та забезпечуючи вимоги щодо дотримання строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності ОСОБА_2 .

Поряд з тим, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що на сторін покладається обов`язок проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вказані приписи також кореспондуються до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін.

Мотиви суду
Щодо доводів скарги слідчий суддя враховує такі положення закону і обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, наведений у частині першій статті 303 КПК України.

Зазначений перелік не підлягає розширеному тлумаченню, оскільки статтею 303 КПК України прямо передбачено, що всі інші скарги розглядаються судом на іншій стадії кримінального провадження (зокрема, під час підготовчого засідання) та в іншому порядку (за правилами ст. ст. 314-316 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні, в тому числі, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З аналізу п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що оскарженню підлягає бездіяльність, яка передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий або прокурор наділені обов`язком учинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Згідно із ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону вбачається, що на досудовому провадженні підлягає оскарженню лише та бездіяльність уповноваженої особи, яка зумовлена не вчиненням процесуальної дії саме в межах встановлених зазначеною нормою строків та неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Отже, саме невиконання прокурором, слідчим, дізнавачем вимог ст. 220 КПК України щодо розгляду клопотання про вчинення процесуальних дій у строк, визначений законом, та неповідомлення особи, яка заявила таке клопотання, про результати його розгляду (в тому числі у разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання шляхом винесення вмотивованої постанови), є бездіяльністю, яка підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас, з тексту поданої скарги та матеріалів провадження вбачається, що заявником фактично оскаржується не бездіяльність дізнавача, пов`язана із невчиненням процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а ненадання їй дізнавачем для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, що не є процесуальною дією в розумінні КПК України, яку дізнавач зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, питання щодо зобов`язання дізнавача розглянути клопотання та прийняти по ньому відповідне процесуальне рішення у скарзі не ставиться. Тобто предметом оскарження є бездіяльність дізнавача, яка не підлягає оскарженню відповідно до вимог ч.1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню. слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження.
Оскільки судом передчасно відкрите провадження за скаргою ОСОБА_2 , при цьому діючим кримінальним процесуальним кодексом не врегульовано питання щодо дій слідчого судді в такому випадку, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу по суті.
Відповідно до статті 221 КПК слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.
З аналізу даної норми вбачається, що до дискреційних повноважень дізнавача, слідчого або прокурора відносяться питання щодо обсягу матеріалів кримінального провадження, які можуть бути надані стороні кримінального провадження, потерпілому для ознайомлення до відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України.
Водночас з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000633 від 21 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 397 КК України, потерпіла ОСОБА_2 13 грудня 2019 року та 01 липня 2020 року зверталася з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, за результатами розгляду яких дізнавачем 16 грудня 2019 року було прийнято постанову про часткове задоволення клопотання, а 21 липня 2020 року надіслано письмове повідомлення про прийняття рішення про задоволення клопотання у повному обсязі. Також постановою дізнавача від 16 липня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання їй належним чином завірених копій всіх процесуальних документів та письмових повідомлень, які є в матеріалах кримінального провадження.
Окрім того, постановою від 29 січня 2021 року кримінальне провадження № 0000633 від 21 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 397 КК України, закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, а відтак розгляд будь-яких скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, крім бездіяльності по невнесенню в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, поза межами досудового розслідування законом не передбачено, як і прийняття дізнавачем будь-яких процесуальних рішень.

Керуючись статтями 220, 221, 303, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 08 жовтня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1