ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/643/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2361/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2021 року про вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.187, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 лютого 2022 року включно. Також визначено можливість внесення застави. Визначено її розмір та перелік обов`язків, що будуть покладені на ОСОБА_7 у разі її внесення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив ухвалу районного суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. На думку захисту в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази існування передбачених ст.177 КПК ризиків. Між тим, обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, неофіційно працює, будучи звільненим з-під варти належним чином виконував покладений на нього обов`язок добровільно з`являтися до суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу районного суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться об`єднане кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.3 ст.152, ч.2 ст.187, ч.3 ст.185 КК.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходив з того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню встановлених ризиків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у період іспитового строку встановленого попереднім вироком, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може вчинити дії, спрямовані на ухилення від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто постійного джерела доходу не має, є особою неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена. Будучи звільненим з-під варти в рамках кримінального провадження за ч.3 ст.152, ч.2 ст.187 КК, розгляд якого триває, обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення, що певним чином свідчить про його схильність до сталої протиправної поведінки та вказує на існування у даному кримінальному провадженні ризику вчинення ОСОБА_7 нового злочину.

Зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Тому твердження апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки, на переконання колегії суддів, прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставини, на які посилався захисник в своїй апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доказів існування у обвинуваченого місця роботи, яке б гарантувало останньому постійний та достатній дохід в матеріалах справи не міститься та захисником суду не надано.
Відтак, суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, які за законом мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано обрав обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Дата документу 12.01.2022 Справа № 333/2361/17