Справа № 182/8045/21
Провадження № 1-кп/0182/1175/2021
У Х В А Л А
Іменем України

24.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії підготовчого провадження в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000850 від 27.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, без місця реєстрації, фактично проживав: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого(доставленого під вартою) ОСОБА_3 ,

захисника (залученого на окрему процесуальну дію) адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Прокурор ОСОБА_4 просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, також він не працює, не має грошових заощаджень і його родичі не можуть забезпечити його процесуальну поведінку, а сам обвинувачений немає місця реєстрації. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця проживання його матері ( АДРЕСА_2 ), яка зі слів обвинуваченого не заперечує проти його перебування під час домашнього арешту за її місцем мешкання та може його утримувати. Також обвинувачений послався на висновки експертизи та не згоду із кваліфікацією його дій, зауважив, що самостійно викликав поліцію та співпрацював зі слідством, тому наміру переховуватися від суду немає.

4.Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (залучений на окрему процесуальну дію) підтримав клопотання підзахисного, заперечив проти заявленого прокурором клопотання посилаючись на недоведеність ризиків наведених прокурором, відсутність доказів, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та мати, яка має можливість та не заперечує проти перебування обвинуваченого за адресою її місця мешкання.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав заявлене стороною обвинувачення клопотання.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

7.Згідно із вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

8.Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою закінчується 25.11.2021 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

9.Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України суд розглядає питання продовження строку тримання під вартою за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

10.Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

11.Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

12.Частиною 1 ст.194 КПК України під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

13.Стороною захисту не спростовується питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та наданий до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченим вказаного правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

14.Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, його вік та стан здоров`я, його соціальні зв`язки, відсутність місця реєстрації та постійного місця мешкання, тому приходить до висновку, що продовжує існувати ризик, що обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке згідно чинного законодавства пов`язане з позбавленням волі може переховуватись від суду, що також відповідає практиці ЄСПЛ (справа Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року) де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

15.У справі Воляник проти України від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

16.Тому враховуючи, що потерпіла та свідки по справі ще не допитані судом, суд вважає, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

17.Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то обґрунтування носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування до суду не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується судом при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як недоведений.
18.Щодо посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_3 раніше не судимий та має мати, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

19.З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для продовження дїї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст.177, ст.178 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

20.Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

21.Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 314-316, 371, 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 21 січня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1