ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.11.2021 Справа №607/3474/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0001196 від 06 жовтня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Залізці, Зборівського району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, командир п`ятої гармати другого протитанкового артилерійського взводу першої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , не судимого,

-- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 2 ст. 413 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року),

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2020 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 22 січня 2020 року громадянин ОСОБА_3 призначений на посаду командира відділення протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, відповідно до наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2020 року №104 сержанта ОСОБА_3 увільнено від займаної посади та призначено на посаду командира п`ятої гармати другого протитанкового артилерійського взводу першої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII оголошено часткову мобілізацію.
Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково - номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.
Згідно пунктів 11, 50, 57 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 17.08.2017 № 440 (далі Інструкція), облік військового майна (крім бронетанкового озброєння і техніки, автомобільної техніки і майна, електрогазової техніки та майна, засобів інженерного озброєння і техніки служби пального) ведеться загалом за підрозділ у книзі обліку військового майна (склад, підрозділ), у якій на кожний вид військового майна виділяється окремий розділ. Військове майно, яке видане в користування військовослужбовцям підрозділу ставиться на облік у книзі обліку військового майна, виданого військовослужбовцям. Видавання військового майна зі складу військової частини в тимчасове користування на строк більше місяця оформлюється накладними на видавання (здавання) або накладними (форма № 3-3).
Військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, зброю та інвентарне майно, яке за ними обліковується, здають на склади військової частини за накладною на видавання (здавання) (за накладними (форма №З-3)) або за роздавальними (здавальними) відомостями, які виписуються у відповідній службі забезпечення військової частини.
У відповідності до вимог п.п. 9, 13 та 15 «Положення про порядок обліку, зберігання, та використання військового майна у Збройних Сил України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року № 1225, встановлено, що облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації (далі - облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу. Військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно - правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.
Поряд з цим відповідно до п. 4 розділу І, п. 1 розділу IV «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затверджених наказом Міністра оборони України від 29.04.2016 № 232, інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо.
До інвентарного майна належать: теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг та одяг для несення варти, льотно- технічне обмундирування, спеціальний одяг та спорядження для виконання спеціальних завдань, засоби індивідуального захисту, аеромобільне майно, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти, брезенти, контейнери, спальні мішки та каремати. Окремі предмети БЄК та предмети БСК належать до інвентарного майна (визначені в примітках норми забезпечення). Інвентарне майно видається тільки в тимчасове користування (експлуатацію).
Відповідно до норм №№ 1, 2 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту(бойовий єдиний комплект (БЄК)), затверджених наказом Міністра оборони України від 29.04.2016 № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», рюкзак бойовий індивідуальний, окуляри-маска захисні балістичні, ремінь розвантажувальний, сумка-підсумок типу А-30, сумка-підсумок типу Г, мішок спальний, наколінники, налокітники, чохол до мапи, сумка-підсумок адміністративний, підсумок транспортний та костюм вітровологозахисний являються інвентарним майном, яке тимчасово видається військовослужбовцям.
Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Законодавства, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Так, згідно з накладною №01/99 від 23.01.2020 сержанту ОСОБА_3 , під особистий підпис, ввірене для службового користування інвентарне майно (інше військове майно), а саме: рюкзак бойовий індивідуальний вартістю 1449 грн. 48 коп., спальний мішок вартістю 724 грн. 00 коп., костюм ВВЗ вартістю 354 грн. 00 коп.
Відповідно до роздавальної відомості №03/88 сержанту ОСОБА_3 , під особистий підпис, 17.03.2020 ввірене для службового користування інвентарне майно (інше військове майно), а саме: ремінь розвантажувальний вартістю 649 грн. 50 коп., сумку-підсумок тип «А-30» вартістю 199 грн. 98 коп., сумку-підсумок тип «Г» вартістю 199 грн. 92 коп.
Загалом, сержант ОСОБА_3 отримав у тимчасове користування інше військове майно на загальну суму 3576 грн. 88 коп.
Надалі, 11 вересня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, сержант ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, внаслідок недбалого ставлення до встановлених правил зберігання ввіреного йому для службового користування військового майна, яке перебувало на відповідному інвентарному обліку речової служби та підлягало поверненню після тимчасового користування ним до військової частини НОМЕР_1 , діючи із злочинною недбалістю, всупереч вимогам п.п. 1 1, 50, 57 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 17.08.2017 № 440, п.п. 9, 13 та 15 «Положення про порядок обліку, зберігання, та використання військового майна у Збройних Сил України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року № 1225 нікого з командирів та співслужбовців не повідомивши, залишив без нагляду та відповідного документального оформлення інше військове майно, а саме: рюкзак бойовий індивідуальний вартістю 1449 грн. 48 коп., спальний мішок вартістю 724 грн. 00 коп., костюм ВВЗ вартістю 354 грн. 00 коп., ремінь розвантажувальний вартістю 649 грн. 50 коп., сумку-підсумок тип «А-30» вартістю 199 грн. 98 коп., сумку-підсумок тип «Г» вартістю 199 грн. 92 коп., на загальну суму 3576 грн. 88 коп., що призвело до втрати вказаного вище іншого військового майна.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 413 КК України втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Окрім цього, відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року №113-УІІІ з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб.
Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних: органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість, військовослужбовець військової служби за контрактом сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Розпорядком дня військової частини визначено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 прибувають на військову службу о 08 годині 30 хвилин.
Так, сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира п`ятої гармати другого протитанкового артилерійського взводу першої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12 вересня 2020 року о 08 годині 30 хвилин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин та за відсутності дозволу командування військової частини НОМЕР_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився.
У період з 08 години 30 хвилин 12 вересня 2020 року по 14 годину 00 хвилин 22 лютого 2021 року військовослужбовець військової служби за контрактом сержант ОСОБА_3 перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд.
22 лютого 2021 о 14 годині 00 хвилин сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Тернопільського гарнізону ( АДРЕСА_3 ).
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті ст. 407 КК України військовослужбовцем, крім строкової служби.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 2 ст. 413 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 11 вересня 2020 року нікого з командирів та співслужителів не повідомивши, залишив без нагляду та відповідного документального оформлення військове майно, а саме рюкзак бойовий індивідуальний, спальний мішок, костюм ВВЗ, ремінь розвантажувальний, сумку-підсумок тип "А-30", сумку-підсумок тип "Г", що призвело до втрати вищевказаного військового майна, також 12 вересня 2020 року о 08 годині 30 хвилин на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та за відсутності відповідного дозволу командування не з`явився та в подальшому проводив час за межами військової частини на власний розсуд та 22 лютого 2021 року о 14 годині 00 хвилин добровільно з`явився до військової прокуратури Тернопільського гарнізону ( АДРЕСА_3 ). На даний час про вчинене він, ОСОБА_5 щиро шкодує, просить суд його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 2 ст. 413 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015 року), за обставин, викладених в обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії :

-- за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті ст. 407 КК України військовослужбовцем, крім строкової служби;

-- за ч. 2 ст. 413 КК України, як втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до тяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання - відсутні.

Таким чином, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення, а саме: за ч. 2 ст. 413 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 4 ст. 407 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Разом з тим, суд, враховуючи вищенаведені пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи клопотання обвинуваченого, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на командира в/ч за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення на орган пробації за місцем проживання.

В кримінальному провадженні прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яким просить стягнути із ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 3576 грн. 88 коп., який підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 127 КК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Цивільний позов прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити в повному обсязі, оскільки розмір заподіяної шкоди не оспорюється учасниками судового провадження та визнається самим обвинуваченим у заявленому позивачем в розмірі 3576 грн. 88 коп. матеріальної шкоди, заподіяної злочином, яку слід стягнути з обвинуваченого в користь військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 2 ст. 413 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року) та призначити йому за даними кримінальними правопорушенням покарання:

-- за ч. 2 ст. 413 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року) у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-- за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року) у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на командира в/ч за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення на орган пробації за місцем проживання.

Цивільний позов прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 3576 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривня 88 коп.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1