Справа № 452/2842/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/577/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2021 року у кримінальному провадження № 0000003 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_10 ,

встановила:

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2021 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , якому інкриміновано кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204 КК України, закрито та звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, за ч.1 ст. 204 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_8 , всупереч вимог ст.ст. 14, 215 Податкового кодексу України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», діючи умисно, з метою отримання доходів зберігав з метою збуту та збував незаконно виготовлені підакцизні товари (алкогольні напої) з наклеєними на них марками акцизного податку, які за способом друку не відповідають маркам акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва.
Так, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів - алкогольних напоїв, зберігав, з невстановленого у ході досудового розслідування часу до 28.03.2019 року, незаконно виготовлені підакцизні товари - алкогольні напої з метою їх збуту за адресою приживання: АДРЕСА_1 , та у нежитлових будівлях (складах) за адресою: АДРЕСА_2 , а також збув 05.12.2018 року підакцизні товари - алкогольні напої за договірною ціною, без документів, які б підтверджували їх походження, для отримання прибутку, усвідомлюючи при цьому їх незаконне походження.
ОСОБА_8 05.12.2018 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізував (збув) незаконно виготовлені алкогольні напої, а саме один ящик горілки (двадцять пляшок) із етикетками «Меdoff» ємністю 0,5 л за ціною 1160 грн. (58 грн. за пляшку) з наклеєними на них марками акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва (ЛГП), з серійними номерами: 02 ААБФ 030586 виготовлені 07/17, сума акцизного податку складає 25,392 грн., ОСОБА_11 .
Разом з цим, 28.03.2019 року в ході проведення обшуку в нежитлових будівлях (складах) за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_8 виявлено та вилучено:
- 19 ящиків (по 20 пляшок) горілки торгової марки «Неміроф», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 13 ящиків (по 20 пляшок) горілки торгової марки «Green day», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 7 ящиків (по 20 пляшок) горілки торгової марки «Львівський стандарт», ємністю 0.5 л. з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 4 ящики (по 20 пляшок) горілки торгової марки «Хортиця», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 1 ящик (20 пляшок) горілки торгової марки «Президентський стандарт», ємністю 0.5л. з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 1 ящик (20 пляшок) горілки торгової марки «Меdoff», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 1 ящик (20 пляшок) горілки торгової марки «Пульс», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 1 ящик (20 пляшок) горілки торгової марки «Козацька рада», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 7 ящиків (по 20 пляшок) горілки торгової марки «Перлова», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 1 ящик горілки (20 пляшок) торгової марки «Львівська горілка», ємністю 0,5 л з наклеєними на них марками акцизного податку;
- 17 пластикових пляшок ємністю 10 л заповнених прозорою рідиною із характерним запахом спирту;
- 5 пластмасових бочок ємністю 220 л заповнених прозорою рідиною із характерним запахом спирту.
За наслідками проведених судово-технічних та судово-хімічних експертиз було встановлено, що виявлені та вилучені рідини є водно-спиртовими сумішами, а наклеєні на пляшках марки акцизного податку за способом друку не відповідають маркам акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному зберіганні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
На ухвалу суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2021 року підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування покликається на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років -у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Згідно ч.3 ст.4 КК України встановлено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000003 ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 05.12.2018 збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів та у вчиненні з невстановленого у ході досудового розслідування часу до 28.03.2019, тобто з часу вчинення останньої з дій, що утворюють об`єктивну сторону вказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, апелянт вважає, що передбачений ч.3 ч.1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.204 КК України закінчиться 28.03.2024, а тому на час постановлення ухвали, у суду не було правових підстав для застосування положень ст.49 КК України щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримане його захисником, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , судове слідство проведено повно та всебічно щодо фактичних обставин справи.

Із матеріалів справи та чинного законодавства вбачається, що продовжуваний злочин має місце тоді, коли особа вчиняє декілька діянь, які охоплені єдиним умислом та спрямовані на настання одного результату.

Відтак, беручи до уваги правові позиції та обставини, які наводить сторона обвинувачення в обвинувальному акті, можна зробити однозначний висновок, що за версією прокурора обвинувачений ОСОБА_8 вчинив саме продовжуваний злочин.

Поряд з цим, диспозиція і санкція статті 204 КК України, станом на 05.12.2018 року (тобто, станом на дату здійсненого обвинуваченим збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів) були у наступній редакції:

«Незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів, - караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (у редакції, чинній станом на 05,12.2018 року), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу п. 2 розділом II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», який набрав чинності 01.01.2019 року було внесено зміни, у тому числі й до ст. 204 КК України та викладено її у такій редакції:

«Незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів - караються штрафом від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів».

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України (у редакції, що була чинною на момент вчинення збуту) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відтак, оскільки з 01.01.2019 року санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає більш тяжке покарання, на відміну від санкції цієї ж норми, що діяла станом на 05.12.2018 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 01.01.2019 року кримінальна відповідальність за діяння, яке визначено диспозицією ч. 1 ст. 204 КК України була посилена й відповідно погіршила становище особи, яка обвинувачувалася чи обвинувачується за цією нормою.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (у редакції, чинній станом на день виявлення у ОСОБА_8 скляних пляшок із рідинами та наклеєними марками акцизного податку), кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Тобто, як станом на 05.12.2018 року, так і станом на 28.03.2019 року класифікація кримінальних правопорушень, по суті, не змінилася. Зміни відбулися, фактично, лише у назві цієї класифікації.

Таким чином, беручи до уваги наведене в сукупності можна дійти висновку, що під час розгляду даної кримінальної справи слід було застосувати ту редакцію ч. 1 ст.204 КК України, яка пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище особи, тобто редакцію цієї норми, що діяла до 01.01.2019 року й за класифікацією злочинів визначала діяння як злочин невеликої тяжкості, який станом на день подання цього клопотання є кримінальним проступком. Відповідні зміни були враховані судом першої інстанції при прийнятті остаточного рішення стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч.8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч.4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/ 16-к, досліджуючи висвітлене у цьому клопотанні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження сформував наступний правовий висновок:

«.... Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».
Також, у постанові від 23.06.2020 по справі № 730/67/16 Касаційний кримінальний суд зробив й такий правовий висновок:
«...за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Пунктом.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у даному випадку редакції санкції ч.1 ст. 204 КК України, яка була чинна станом на 05.12.2018 року, оскільки існуюча редакція санкції, що була введена Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» істотно посилила покарання та погіршила становище обвинуваченого, тому кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненнi злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України пiдлягає закриттю, а обвинувачений ОСОБА_8 звільненню від кримінальної вiдповiдальностi у зв`язку із закінченням строків давності.
Покликання прокурора про те, що до ОСОБА_8 необхідно застосовувати п.3 ч.1 ст. 49 КК України, як до особи, яка звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки вирок відносно ОСОБА_8 по даній справі судом першої інстанції винесений не був.
Згідно позиції Великої Палати Верховного суду, яка викладена в постанові від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, «...Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.
Залежно від напряму дії нормативно-правових актів у часі (в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність) дія закону в часі може бути прямою, зворотною або переживаючою (ультраактивною).
Пряма дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності.
Зворотна дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності.
Переживаюча дія полягає в тому, що правова норма продовжує свою дію після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини.
Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За загальним правилом, відповідно до ч.2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
З врахуванням зазначеного вище колегія суддів дійшла переконання, що будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2021 року у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: