Справа № 584/1429/20
Провадження №1-кп/584/52/21
УХВАЛА

19.10.2021 Путивльський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю: секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000277 від 9 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

На розгляді Путивльського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями про визнання недопустимим та виключення з числа доказів протоколу слідчого експерименту від 29 жовтня 2020 року.
Своє клопотання обґрунтовував тим, що під час проведення вказаного слідчого експерименту слідчим не було роз`яснено ОСОБА_4 ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, а також після завершення слідчої дії, який фіксувався за допомогою відеозапису слідчим не було опечатано диск з відеозаписом. Крім того, під час проведення вказаної слідчої дії було багато оперативних працівників, які чинили психологічний тиск на ОСОБА_4 .
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання дослідження доказів відповідно до порядку визначеного судом без змін.
Заслухавши обвинуваченого та захисника, які клопотання підтримали, думку прокурора, яка вважала, що такі клопотання задоволенню не підлягає, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
В силу ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.
Аналіз цих правових норм свідчить про те, що очевидно недопустими можуть бути визнані докази, які отримано у порядку, не встановленому КПК чи з його істотними порушеннями.
При цьому така очевидність повинна випливати з самого змісту дослідженого доказу і не повинна вимагати оцінки інших доказів.
Якщо встановлення очевидної недостовірності доказу вимагає його зіставлення з іншими матеріалами провадження, дослідження інших доказів, які підтверджують або спростовують доказ, що перевіряється, визнання судом таких ознак на цій стадії процесу є неможливим та підлягає вирішенню під час ухвалення вироку.
Висновок обвинуваченого щодо очевидної недопустимості протоколу слідчого експерименту від 29 жовтня 2020 року фактично ґрунтується на оцінці сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, що не може бути зроблено судом на цій стадії судового розгляду, а тому таке клопотання задоволеним бути не може.
Доводи обвинуваченого щодо порушення права на захист під час проведення вказаної слідчої дії є непереконливими.
Що стосується клопотання обвинуваченого щодо проведення дослідження доказів відповідно до порядку, визначеного судом, без змін, воно задоволенню не підлягає, оскільки судом було розпочато дослідження письмових доказів та допитано свідка, після чого захисником з метою встановлення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , було заявлено клопотання про необхідність допиту потерпілого, яке було задоволено судом, тобто порядок дослідження доказів було змінено на підставі клопотання сторони захисту.
Зважаючи на викладене, клопотання слід відхилити.
Керуючись ст. ст. 85, 86, 89, 350, 358, 369, 371 КПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000277 від 9 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1