УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна-адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві
клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ :
23 червня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє і інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника прокурора Оболонського району м.Києва ОСОБА_6 від 10 травня 2011 року у кримінальній справі №55-3532 на гараж АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.
Клопотання, мотивовано тим, що постановою заступника прокурора Оболонського району м.Києва ОСОБА_6 від 10 травня 2011 року у кримінальній справі №55-3532 на гараж АДРЕСА_1 ,який з 03 квітня 2008 року належить ОСОБА_5 на праві приватної власності .
Право власності ОСОБА_5 на вказаний гараж підтверджується договором купівлі-продажу від 03 квітня 2008 року, який укладено за два роки до накладення арешту на майно.
ОСОБА_5 не має жодного відношення до кримінальної справи №55-3532, а в подальшому і кримінального провадження №0000107, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП у м. Києві. Арешт майна, який накладено більше ніж 10 років тому, порушує законні права та інтереси ОСОБА_5 щодо володіння вказаним гаражем.
Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, однак його неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, дійшла до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, постановою заступника прокурора Оболонського району м.Києва ОСОБА_6 від 10 травня 2011 року у кримінальній справі №55-3532 накладено арешт на гараж АДРЕСА_1 .
Власником гаражу АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі продажу машиномісця, посвідченого 03 квітня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , реєстр №1898, згідно якого «продавець»- ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» в особі директора ОСОБА_8 продав, а «покупець» ОСОБА_5 купив машиномісце №71 , що належить ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» і знаходиться в м. Києві,у напівпідземному паркінгу, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 6-Б, вартістю 132825 грн. 00 коп.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).
Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадану земельну ділянку, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Арешт накладений постановою накладено на гараж АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 є таким, що направлений на порушення права власності та права на мирне володіння майном.
На підставі наведеного, клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , слід задовольнити, а арешт майна - скасувати.
Керуючись ст. ст.131,132,170-173,174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.
Арешт , накладений постановою заступника прокурора Оболонського району м.Києва ОСОБА_6 від 10 травня 2011 року у кримінальній справі №55-3532 на гараж АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1