11.11.2021 Справа № 490/6367/21
н/п 1-кс/490/4747/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 06.11.2021 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000024 від 23.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

В судове засідання прокурор подав клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_4 надала суду заперечення, в якій вказала, що торгівельний павільйон знаходиться в її користуванні на підставі договору суборенди від 01.07.2021 року укладеного з ФОП ОСОБА_5 . В ухвалі суду від 05.11.2021 року було надано дозвіл на обшук нежитлового приміщення (кіоску) за адресою АДРЕСА_1 , а сам обшук було фактично проведено за адресою АДРЕСА_2 .

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Миколаївської області здійснюється незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів та продукції, яка містить на собі підроблені марки акцизного податку.

Згідно матеріалів наданих відділом УСР в Миколаївській області ДСР НП України, встановлено, що на території м. Миколаєва та Миколаївської області здійснюється зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів та алкогольних напоїв.

Так 05.11.2021 року, слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення обшуку за АДРЕСА_1 , діяльність в якому здійснюється від імені ПП «Агат Ойл ВБ» або інших пов`язаних з зазначеним підприємством суб`єктів господарської діяльності, задіяних у злочинній схемі збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, алкогольних напоїв.

06.11.2021 року, в ході проведення обшуку в нежитловому (торгівельному) приміщенні за адресою, яка вказана в ухвалі суду: м. Миколаїв, вул. Космонатів, буд.80, виявлено та вилучені виробу з тютюну та 2 зошити з чорновими записами.

Згідно статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Аналізуючи вищевказані норми, слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчому про накладення арешту необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Так, відповідно матеріалів клопотання, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.11.2021 року було надано дозвіл на обшук за адресою розташування нежитлового приміщення (кіоск), а саме: АДРЕСА_1 , згідно протоколу обшуку від 06.11.2021 року слідчим було проведено обшук нежитлового приміщення (кіоск) АДРЕСА_1 , хоча фактично адреса проведення обшуку та місцезнаходження кіоску була інша, а саме: АДРЕСА_2 . Таким чином слідчим було помилково проведено обшук за іншою адресою, ніж яка була вказана в ухвалі слідчого судді.

У зв`язку з чим у слідчого були відсутні правові підстави, передбачені КПК України для проникнення до цього приміщення та тимчасового вилучення певного майна з нього.

За таких обставин, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано з порушенням вимог ст.ст.167 173 КПК України та не може бути задоволено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1