КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, є громадянином України, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 206 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, задоволено клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 22 листопада 2021 року включно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості, характер та обставини вчинення інкримінованих злочинів, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, те, що кримінальне правопорушення вчинено з погрозою насильства, та прийшов до висновку про доведеність існування заявлених органом досудового розслідування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказавши, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, а у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність обґрунтованої підозри, захисник просить застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Як зазначає захисник, слідчий суддя в ухвалі не конкретизує які саме документальні докази підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру, серед інших статей, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України. Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 255 КК України, з урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 23 грудня 2005 року, з повідомлення про підозру ОСОБА_6 не вбачається будь-яких підтверджених фактів створення та керівництва злочинною організацією, а такі твердження ґрунтуються виключно на надуманій версії органу досудового розслідування.
Також, з повідомлення про підозру не вбачається, що підозрюваний усвідомлював факт існування злочинної організації, свідомо в неї вступав та вчиняв певні дії. Викладені в повідомлені про підозру обставини прямо не підтверджуються документальними доказами.

Крім того, підозрювані під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000289 допитані не були та жоден з них не зазначав того, що вони були обізнані про існування злочинної організації та свідомо брали в ній участь.

Враховуючи вищезазначене, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 206 КК України, злочинною організацією також неможливе.

Захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Selahattin Demirta§ v. Turkey», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», «Гюзель Ердагьоз проти Туреччини», вказує, що обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, для чого тільки суб`єктивного переконання недостатньо.
За таких обставин, повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є необгрунтованим та таким, що порушує основоположні права та свободи людини, передбачені ст. 21, 28, 29 Конституції України.
Сторона захисту посилається на неналежне визначення підслідності у даному кримінальному провадженні за Головним слідчим управлінням СБ України. Вказує, що відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені саме слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України, а досудове розслідування кримінального провадження №0000289 від 07 грудня 2020 року здійснювалосьГоловним слідчим управлінням Служби безпеки України, що є незаконним та порушує загальні норми КПК України.
Як вказує сторона захисту, після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, зобов`язаний був винести постанову про визначення підслідності за Національною поліцією України, у зв`язку з тим, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч.1, 2 ст. 255, ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 206, ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України не належать до підслідності Служби безпеки України.
Замість цього, досудове розслідування кримінального провадження №0000289 від 07 грудня 2020 року здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, яке не має жодних повноважень на це, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч.1, 2 ст. 255, ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 206, ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України, належать до підслідності Національної поліції.

Крім того, включення заступником Генерального прокурора ОСОБА_10 себе в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні порушує основні принципи кримінального провадження, що передбачені п. п. 1, 2, 3, 15 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України, а також унеможливлює здійснення ОСОБА_10 об`єктивного процесуального керівництва у кримінальному провадженні.

Також в обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що жодного доказу на підтвердження існування ризиків щодо ОСОБА_6 сторона обвинувачення не надала. Будь-які перераховані слідчим ризики є надуманими та на теперішній час не існують.
Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, апелянт вказує, що слідчий послався на тяжкість інкримінованих злочинів, як на самостійну підставу, а також на мотив підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Однак, на думку захисту, таке посилання було безпідставним та не заслуговувало на увагу, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення є неправомірним. Про це зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини по справі «Латальє проти Франції», «Хайредінов протиУкраїни» та «Москаленко проти України».
Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то, на думку захисника, такого ризику не існує, оскільки факт проведення досудового розслідування кримінального провадження не може свідчить про його наявність.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то апелянт стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу намагань ОСОБА_6 впливати на інших учасників кримінального провадження, а посилання слідчого на існування потерпілих та свідків, як таких, а також напроведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, як на підстави існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є абсурдними та нелогічними.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то, як вказує сторона захисту, проведені обшуки та затримання представників Громадської організації «Національний корпус» є резонансними та набули значного суспільного розголосу, зокрема в засобах масової інформації. За таких обставин, ОСОБА_6 жодним чином не зможе впливати на обізнаність нібито його спільників у зв`язку з тим, що більшість інформації про виявлення можливого факту вчинення кримінальних правопорушень з боку ГО «Національний корпус» є у відкритому доступі в засобах масової інформації.
Щодо можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, то апелянт, посилаючись на його відсутність, звертає увагу, що підозрюваний не має судимостей, йому не оголошено про підозру у вчиненні будь-яких інших злочинів. Крім того, на теперішній час відсутні докази чи відомості щодо вчинення ОСОБА_6 конкретних дій, направлених на продовження злочину, в якому він підозрюється, або на вчинення інших злочинів.
Крім того, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не взяв до уваги факт постійного місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , наявність у підозрюваного вищої освіти, відсутність судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, а також ті обставини, що ОСОБА_6 є ветераном російсько-української війни, одружений, має на утриманні малолітню дитину, займається волонтерською діяльністю, підтримує дитячі табори та надає всебічну підтримку ветеранам та їх родинам, які опинились в скрутному становищі.

Також сторона захисту вказує, що слідчий суддя не обґрунтував неможливості застосування відносно ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу та ним не було досліджено можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000289 від 07 грудня 2020 року за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 206, ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 206 КК України, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, а також за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 258 КК України.
05 серпня 2021 року ОСОБА_6 затриманий на підставі п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 206 КК України (під час вчинення особливо тяжкого злочину, якщо таке затримання є необхідним для попередження вчинення злочину, відвернення та попередження наслідків злочину, забезпечення збереження доказів цих злочинів, є обґрунтовані підстави вважати, що є можлива втеча, з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 255, 255-1, 255-2 КК України) та його злочинна діяльність припинена.
За вказаними обставинами злочинної діяльності 05 серпня 2021 року у встановлений законом строк ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. З ст. 206 КК України.
07 серпня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 жовтня 2021 року.
14 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до восьми місяців, тобто до 05 квітня 2022 року.
22 вересня 2021 року слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суд ум. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 до 22 листопада 2021 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 206 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих органами досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 206 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.
Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також у протидії законній господарській діяльності, вчиненій організованою групою, поєднаній з погрозами застосування насильства над потерпілим та близькими йому особами, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 206 КК України.
В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження до нього строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.
Таким чином, колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 зач. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 206 КК України, що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального ровадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З урахуванням зазначеного, посилання захисника в частині необґрунтованості підозри є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчинених злочинах, а також з огляду на характер та ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, будучи підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 206 КК України, що є відповідно особливо тяжким та тяжким злочином насильницького характеру, за найбільш тяжкий з яких законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, в тому числі шляхом виїзду за кордон.

Що стосується інших ризиків, то, як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування всіх осіб, причетних до вчинення злочинів, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.
Також, як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень діяв спільно з іншими невстановленими на даний час особами, з якими, перебуваючи на свободі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчиняти тиск на потерпілих тасвідків, які вже були допитані у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.
Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як злочинна діяльність, у якій обгрунтовано підозрюється ОСОБА_6 ,була спрямована на вчинення злочину поєднаного із застосуванням насильства та погрозами такого застосування відносно ряду осіб, окремі з яких на цей час не встановлені, тому перебуваючи на волі та з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, та інші протиправні дії, які необхідні йому для досягнення вказаної вище злочинної мети.
Отже, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень та відомості про його особу в їх сукупності.
На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування даних про особу підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Також, як правильно враховано слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів, у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, оскільки складність провадження не дозволяє завершити досудове розслідування у коротший строк.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, продовжив підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 22 листопада 2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки злочинна діяльність, яка інкримінується ОСОБА_6 , була спрямована на вчинення злочинів поєднаних із застосуванням насильства та погрозами такого застосування.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, який є не судимий, має постійне місце проживання у м. Харкові, має вищу освіту, є ветераном російсько-української війни, одружений, має на утриманні малолітню дитину, займається волонтерською діяльністю, підтримує дитячі табори та надає всебічну підтримку ветеранам та їх родинам, які опинились в скрутному становищі, на що посилається захисник, не можуть вплинути на вигляд запобіжного заходу, який має бути застосований доОСОБА_6 , та не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні безпідставно здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, яке не має жодних законних повноважень щодо цього, на даному етапі досудового розслідування не є визначеною законом підставою для задоволення апеляційної скарги.
Як вбачається із матеріалів справи, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000289 є Головне слідче управління СБ України і підстав вважати, що досудове розслідування у даному кримінальному упроваджені здійснюється органом досудового розслідування, який не має на це повноважень у колегії суддів немає, оскільки в матеріалах справи міститься постанова про визначення підслідності від 20 липня 2021 року та три постанови від 29 липня 2021 року, згідно яких визначено підслідність даного кримінального провадження за слідчими Головного слідчого управління СБ України.
Що стосується доводів сторони захисту щодо включення заступником Генерального прокурора ОСОБА_10 себе в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, що на думку апелянта порушує основні принципи кримінального провадження, то ст.37 КПК України, яка регегулює призначення та зміну прокурорів, як і будь яка інша стаття цього Кодексу, не містить таких положень.

Вказані доводи апеляційної скарги підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні клопотання, як на тому наполягає сторона захисту, чи про застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку тримання під вартою не спростовують.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, задоволено клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 22 листопада 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5997/2021
Єдиний унікальний номер 761/34023/21
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_18
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1