Справа № 278/5260/13-к Провадження №11-кп/801/1288/2021
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000238 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Богунського районного суду Вінницької області від 14.05.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Черняхівського району Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого;
за ч. 1 ст. 115 КК України виправдано через недоведеність вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 15 липня 2012 року близько 14 години у житловому будинку ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_2 , після розпиття спиртних напоїв, між ним та ОСОБА_11 , на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, під час якої неповнолітній ОСОБА_7 вирішив умисно вбити ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , неповнолітній ОСОБА_7 умисно наніс чисельні удари руками і ногами в обличчя, по голові, по тулубу та по ногам ОСОБА_11 , після чого умисно клинком невстановленого в ході досудового слідства ножа наніс декілька ударів по тулубу, по голові та у шию ОСОБА_11 і таким чином умисно її вбив.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2637/99 від 27.07.2012 потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньо-бокових поверхонь шиї з ушкодженням хрящів гортані та сонної артерії справа, смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати, яка ускладнилась ушкодженням шиї різаної рани передньо-бокових поверхонь шиї з ушкодженням хрящів гортані та сонної артерії справа.
Крім того, потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітки, переломів 3, 4, 5 правих ребер в проекції даного синця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, двох поверхневих ранок в ділянці чола по середньо-вертикальній лінії тіла, двох поверхневих ран задньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-10 ребер, з рівними краями гострими кінцями, без утворення шкірного дефекту, синців на обличчі, крововиливів в слизову нижньої та верхньої губи на фоні котрих виявлені ранки з нерівними краями, переломів кісток носу, крововиливів в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, дрібної ранки в ділянці перенісся справа, синців в проекції кісток тазу та обох стегон, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначає у вироку, що свідки підтверджують лише ті обставини, що в день смерті ОСОБА_11 вживала спиртні напої протягом дня та в денний час в період з 12 по 15 годину, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували біля будинку ОСОБА_10 . Однак ні з показань свідків, ні іншими доказами не підтверджено перебування вказаних осіб в приміщенні будинку.
Місцевий суд визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 17.07.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зі слідами крові виявлено шорти та футболку обвинуваченого, оскільки в порушення вимог ст. 85, 195 КПК України (в редакції 1960 року) в протоколі не відображені усі істотні для справи обставини (в частині виявлення, огляду, упакування, тощо), допущено також порушення вимог Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду в частині вилучення та упакування доказів, з обов`язковим зазначенням цього в протоколі. Невиконання таких вимог позбавляє цей протокол значення джерела доказів, а тому суд не взяв його до уваги. Визнання такого доказу недопустимим потягло за собою визнання недопустимими і інших доказів: протоколу огляду речових доказів від 17.07.2012, висновків експертиз № 7/163-13 від 01.10.2013 року, № 20-505 від 27.07.2012.
Також, районний суд вважає, що явка з повинною була написана обвинуваченим під певним впливом, оскільки відобразила вимисел, а не достовірні обставини справи. Явка з повинною була складена працівниками міліції у нічний час (00.40-03.10) без участі захисника, законного представника незважаючи на те, що обвинувачений був неповнолітнім, а тому допущено порушення вимог ст. 45, 51 КПК України.
Крім того, місцевий суд вказав, що при огляді самого обвинуваченого на ньому ніяких слідів, які б свідчили про застосування ним сили до іншої особи, не виявлено, що підтверджує відсутність конфлікту між ним та загиблою.
Таким чином, докази, якими б поза розумним сумнівом підтверджувалась винуватість ОСОБА_7 стороною обвинувачення суду не надані, доводи обвинуваченого про те, що він не причетний до умисного вбивства ОСОБА_11 , залишились не спростованими, а тому суд прийшов до висновку про необхідність визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдав останнього через недоведеність вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_7 .
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років і 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати в строк відбуття покарання термін з моменту затримання ОСОБА_7 17.07.2012 та перебування під вартою до 18.02.2013 (7 місяців 1 день). Стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення судових експертиз 18 199 грн. та вирішити питання про речові докази.
Свої доводи обґрунтував тим, що суд першої інстанції неправомірно визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 17.07.2012, під час якого вилучено одяг ОСОБА_7 та похідні від нього докази: протокол огляду речових доказів від 17.07.2012, висновки експертиз № 7763-13, 20-505 від 27.07.2012, відповідно до яких виявлені генетичні ознаки слідів крові на одязі ОСОБА_7 збігаються з генетичними ознаками крові потерпілої, оскільки жодних порушень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду не було, ознак кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 365 КК України у діях працівників поліції не було виявлено, а слідчий звертав увагу понятих на сліди бурого кольору на одязі, що був виявлений під час огляду місця події.
Крім того, на думку прокурора висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи в частині того, що показання свідків, надані в судовому засіданні, підтверджують лише те, що в день смерті ОСОБА_11 вживала спиртні напої протягом дня та в денний час в період з 12 до 15 години ОСОБА_7 та потерпіла перебували біля будинку ОСОБА_10 , оскільки був точно встановлений проміжок часу, у період якого настала смерть потерпілої, свідок ОСОБА_12 вказав, що бачив її та обвинуваченого біля будинку ОСОБА_10 .
Також, перебування ОСОБА_7 у будинку разом з потерпілою підтверджується свідченнями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та самого обвинуваченого.
Вина ОСОБА_7 підтверджується ще й тим, що він залишив власний одяг та велосипед не за місцем проживання своєї бабусі чи інших родичів, а у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкають незнайомі йому люди.
Вказані обставини також узгоджується зі змістом явки з повинною від 17.07.2012, що неправомірно була не взята судом до уваги, в якій ОСОБА_7 власноручно зазначив, що вбив потерпілу та розповів про подальші свої дії, що узгоджуються із іншими доказами по справі.
Вказана явка з повинною була отримана у обвинуваченого відповідно до ст. 168 КПК України (в редакції 1960 року).
Крім того, прокурор зазначає, що у висновку експерта № 20-505 від 27.07.2012 при дослідженні слідів речовини коричневого кольору, на одязі в який був одягнений ОСОБА_7 , в день вбивства, виявлено кров людини. Генетичні ознаки слідів крові на футболці містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .
Також, вина ОСОБА_7 підтверджується й висновком судово-трасологічної експертизи № 7/163-13 від 01.10.2013 та показами експертів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які вказували, що плями крові на футболці ОСОБА_23 могли утворитися виключно безпосередньо на місці вчинення злочину під час нанесення ним потерпілій тілесних ушкоджень.
Також поза увагою суду, на думку прокурора, залишився висновок судово-наркологічної експертизи № Д-588 від 21.08.2012, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками без синдрому залежності.

Захист обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції без змін.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвокатів, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно з частиною 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Ухвалюючи вирок, місцевий суд вказав, що стороною обвинувачення не надано належних, достатніх та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не доведено, що його діями вчинено протиправне діяння, а надані докази не доводять вини обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналіз доказів, які були досліджені в судах першої та апеляційної інстанцій, в їх сукупності, дає апеляційному суду (далі Суду) підстави дійти однозначного висновку, що вони є недостатніми для визнання поза розумним сумнівом ОСОБА_7 винуватим у вчиненні ним умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_11 , тобто вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначаються у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Так, Судом, за клопотанням прокурора, повторно досліджено протокол огляду місця події від 17.07.2012, проведений слідчим ОСОБА_24 , який визнано місцевим судом недопустимим доказом (т. 4 а. к п. 147-150).

Суд вважає неспроможними доводи сторони обвинувачення, що вказаний протокол є допустимим доказом, оскільки вказана слідча дія проведена з порушеннями вимог КПК України 1960 року.

Так, згідно з ст. 195 КПК України 1960 року в протоколі описують все, що було виявлено, в тій послідовності, в якій це відбувалося, і в тому саме вигляді, в якому спостерігалось під час проведення дії.

Згідно ж протоколу на кермі велосипеда виявлено пакет сірого кольору в якому знаходились шорти та футболка зі слідами бурого кольору. Вказані речі упаковуються до поліетиленового пакету блакитного кольору згідно правил пакування та вилучаються до Черняхівського РВ УМВС. Тобто протокол огляду не містить відомостей яким чином відбувалось упаковування вилучених речей, а лише міститься посилання до правил.

Правила ж вилучення та пакування речей передбачені Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 (далі Інструкції).

Відповідно до п. 9 Інструкції усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.

Як Суд звертав увагу вище, сам протокол цієї інформації не містить. Згідно фототаблиці до протоколу, сфотографовано пакет сірого кольору, футболка та шорти на багажнику службового автомобіля. Фотографія пакету блакитного кольору з відповідними бірками та підписами відсутня.

Поняті ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , будучи допитаними в суді першої інстанції, вказували, що вони не були присутні під час виявлення велосипеда та пакету з речами у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, понята ОСОБА_26 зазначала, що при ній пакет відкрили і дістали речі, які поклали в пакет та зав`язали його. При ній на пакет з речовими доказами жодних бирок не додавалося та не скріплювалося печаткою.

Понятий ОСОБА_25 вказував, що він взагалі не бачив, як речі, що були у пакеті, діставали з нього. В місцевому суді він вказав, що коли він підійшов на запрошення працівника правоохоронних органів бути понятим, шорти та футболка вже лежали на капоті автомобіля, як вони туди потрапили йому ніхто не пояснював. Також, він не бачив як опечатувалися вказані речі, чи додавалися до них відповідні бирки та чи скріплювалися вони печаткою.

19.07.2012 іншим слідчим ОСОБА_27 складено протокол огляду предметів вилучених під час огляду 19.07.2012, де згідно п. 30 оглянуто лише поліетеленовий пакет синього кольору, зав`язаний капроновою ниткою, опечатаний паперовою биркою з печаткою райвідділу та підписами слідчого спеціаліста та понятих, який не відкривався. Прізвища учасників огляду місця події 17.07.2012 не вказуються. При цьому зазначено, що бирку підписав спеціаліст, однак спеціаліст не приймав участі в огляді 17.07.2012 (т. 4 а. к. п. 142).

Посилання прокурора на показання свідка ОСОБА_24 , який у 2012 році працював слідчим у Черняхівському РВ, що відразу після виявлення велосипеда з пакетом у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , ним були залучені поняті, а речі він вилучав відповідно до вимог законодавства, Суд до уваги не бере, оскільки цьому заперечили поняті.

Також, не може свідчити про неправомірне визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 17.07.2012 постанова про закриття кримінального провадження № 0000028 від 23.10.2020 (т. 6 а. к. п. 111-114), у якій зазначено, що досудовим розслідуванням об`єктивних даних, які б достовірно свідчити про наявність неконтрольованого доступу до вилучених 17.07.2012 за адресою: вул. Черняхівська, 56, с. Високе Черняхівського району, Житомирської обл., речей до моменту відкриття пакету експертом, у зв`язку із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи, не здобуто, а тому в діях службових осіб Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській обл. та СУ УМВС України в Житомирській обл. відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 365 КК України.

Суд, приймаючи до уваги зазначену постанову про закриття кримінального провадження наголошує, що відсутність складу злочину у діях працівників правоохоронних органів не виключає порушення ними вимог ст. 195 КПК України 1960 року, під час проведення слідчим огляду місця події 17.07.2012, а тому суд першої інстанції прийняв вірне рішення про визнання протоколу огляду місця події від 17.07.2012 недопустимим доказом.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції щодо визнання не допустимими доказами вищезазначеного протоколу огляду та похідних від нього доказів, а саме: висновків експертиз № 7/163-13 від 01.10.2013, № 20-505 від 27.07.2012, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому посилання прокурора на вказані докази, а також покази експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , як докази винуватості ОСОБА_28 у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, Суд не бере до уваги.

Також, Суд вважає необґрунтованими твердження сторони обвинувачення, що свідками ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколом явки з повинною самого ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 26.09.2012 зі свідком ОСОБА_15 , та від 08.10.2012 зі свідком ОСОБА_19 , висновком експерта № 2637/99 від 27.07.2012 і протоколом огляду трупа від 16.07.2012, розкладом руху маршрутних автобусів було беззаперечно доведено, що обвинувачений перебував у приміщенні разом із потерпілою ОСОБА_11 та вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України.

Будь-який свідчень чи інших доказів того, що обвинувачений перебував у приміщенні житлового будинку, що належить ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_2 , в момент настання смерті потерпілої, матеріали кримінального провадження не містять.

Так, висновком експерта № 2637/99 від 27.07.2012 (т. 4 а. к. п. 175-177), під час проведення судово-медичної експертизи не було встановлено точного часу смерті потерпілої, експерт вказав, що смерть ОСОБА_11 настала в межах доби до часу судово-медичного дослідження трупа, який проводився 16.07.2012 з 15.45 год по 16.30 год (т. 4 а. к. п. 178-182), а тому смерть ОСОБА_11 , за висновком експерта приблизно настала після 15.45 год 15.07.2012, що узгоджується із свідченнями свідка ОСОБА_10 , яка вказувала, що виявила труп потерпілої у себе вдома приблизно о 18.00 год.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 бачили обвинуваченого разом із потерпілою на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_10 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказували, що бачили ОСОБА_7 коли він, близько 13.00 год. 15.07.2012 приїжджав на велосипеді до подвір`я домоволодіння ОСОБА_14 по горілку, крім того ОСОБА_14 також стверджував, що ОСОБА_7 був одягнутий у камуфляжні шорти та темну футболку.

Вказані свідчення жодним чином не є підтвердженням вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину та не заперечувалися самим ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 бачили ОСОБА_7 , який їхав велосипедом у напрямку с. Осники о 15.10 год 15.07.2012, що також узгоджується із доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та жодним чином не доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочину,

Крім того, як вбачається із висновку експерта № 2637/99 від 27.07.2012 смерть потерпілої могла настати і після 15.00 год 15.07.2012.

З огляду на свідчення ОСОБА_10 , ОСОБА_32 також не має можливості встановити причетність обвинуваченого до вчинення вбивства, оскільки вони бачили лише труп потерпілої.

Щодо часу виявлення тіла ОСОБА_11 їхні свідчення різняться, оскільки ОСОБА_10 вказувала, що виявила труп приблизно о 18.00 год 15.07.2012, але ОСОБА_33 у своїх показаннях вказував, що ОСОБА_10 приблизно о 15.00 год знайшла труп, потім повернулась до них з ОСОБА_34 і вони разом пішли до неї додому, однак вказане заперечує сама ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_35 , хоча і перебував у день вбивства разом з потерпілою, не вказував на присутність ОСОБА_7 в будинку ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_18 також не підтвердила причетність обвинуваченого до вчинення злочину, оскільки вказала лише на замкненість дверей у домі її матері ОСОБА_10 , приблизно о 13.10 год.

Показання свідка ОСОБА_19 , яка вказала, що бачила ОСОБА_7 на ставку вже у зміненому одязі, у взаємозв`язку з іншими доказами є недостатніми для визнання поза розумним сумнівом ОСОБА_7 винуватим у вчиненні ним умисного вбивства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що враховуючи наведене, наявні, допустимі, належні докази підтверджують лише ті обставини, що в день смерті ОСОБА_11 вживала спиртні напої протягом дня та в денний час в період з 12 по 15 годину ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували біля будинку ОСОБА_10 .

Також прокурор, обґрунтовуючи причетність ОСОБА_7 до вчинення умисного вбивства посилається на його явку з повинною, з тексту якої вбачається, що після статевого акту між ОСОБА_11 та ним виник конфлікт, під час якого він, тримаючи в руці ніж, в приміщенні кухні будинку ОСОБА_36 двічі наніс загиблій удари ножем в область шиї, від чого остання впала, а він злякавшись, втік з будинку, зачинивши його. По дорозі викинув у ставок ніж, там же помив ноги, які були в крові (т. 4 а. к. п. 152).

Однак, суд першої інстанції правильно вказав, що явка з повинною була складена працівниками міліції у нічний час (00.40-03.10) без участі захисника, законного представника незважаючи на те, що обвинувачений був неповнолітнім, а тому допущено порушення вимог ст. 45 КПК України 1960 року.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що ОСОБА_7 був затриманий на підставі ст. 115 КПК України 1960 року, якою передбачено, що слідчий вправі затримати і допитати особу, підозрювану у вчинені злочину, за підставами і в порядку, передбаченими статтями 106, 106-1 і 107 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 КПК України 1960 року, якщо підозрюваний був затриманий, його допит проводиться негайно, а при неможливості негайного допиту не пізніше двадцяти чотирьох годин після затримання. При допиті такого підозрюваного присутність захисника є обов`язковою, за винятком випадків, коли він відмовляється від нього і його відмова прийнята.

Явка з повинною не містить відомостей про відмову неповнолітнього ОСОБА_7 від захисника, присутність якого є обов`язковою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 КПК України.

Крім того, під час проведення огляду місця події (т. 4 а. к. п. 79-82), а саме: водоймища (ставка) в смт. Головино Черняхівського району, на дні водойми виявлено кухонний ніж з пластмасовою ручкою жовтого кольору, а в явці обвинувачений вказував, що ніж мав синю ручку. За висновком експертизи № 168 від 17.08.2012 на ножі не було виявлено слідів крові (т. 5 а. к. п. 127-128).

Відповідно до протоколу пред`явлення предметів для впізнання від 06.09.2012 свідку ОСОБА_10 (т. 5 а. к. п. 22-23), остання серед пред`явлених їй для впізнання ножів, не впізнала жодного ножа, як такого, що належав їй. Аналогічні показання надали свідки ОСОБА_37 і ОСОБА_18 (т. 5 а. к. п. 24-27).

Не виявлено, згідно з висновком експерта № 20-504 від 23.08.2012, на тампонах з вмістом піхви, ротової порожнина, анального отвору загиблої слідів сперми (т. 5 а. к. п. 156-158), не виявлено і у обвинуваченого клітин піхвового епітелія, про що вказано у висновку експерта № 157 (т. 5 а. к. п. 136-137).

Наявність наведених доказів спростовує показання обвинуваченого, які він дав у явці з повинною щодо наявності статевих відносин між ним і загиблою та місцезнаходження знаряддя вбивства, а тому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протокол явки з повинною від 17.07.2012 недопустимим доказом.

Крім того, правильна кваліфікація умисного вбивства припускає ретельне дослідження мотиву та мети вчинення злочину. Однак досудовим слідством мотив вчинення злочину встановлено не було. Згідно обвинувачення «на ґрунті неприязних відносин виникла сварка». З приводу чого ж виникла сварка не вказано як і де знаряддя вчинення вбивства.
Таким чином, зважаючи, що докази, отримані стороною обвинувачення з істотним порушенням процесуального порядку й визнані на цій підставі недопустимими, не можуть бути покладені в основу його обвинувачення, а інших, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 , поза розумним сумнівом, може бути визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України сторона обвинувачення не надала, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 необхідно виправдати через недоведеність вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.
З огляду на наведене, вирок місцевого суду слід залишити без змін.

Тому, керуючись ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду Вінницької області від 14.05.2021 відносно ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_38