Справа № 736/36/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/96/22
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула в порядку письмового провадження в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 18 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000224 від 21 жовтня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364,ч. 2 ст. 384 КК України, відмовлено.

Слідчий суддя вказав на те, що органом досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, надано всім показанням та доказам належну правову оцінку та не встановлено в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати через допущені грубі порушення вимог кримінального процесуального закону у вигляді фальсифікації та маніпулювання матеріалами кримінального провадження.

Аргументує тим, що протягом досудового розслідування слідчий робила все можливе, щоб загальмувати прийняття якогось рішення, вигадати для свідка якісь показання, а то і взагалі внести до кримінального провадження сфальсифіковані дані.

Зі змісту постанови убачається, що слідчий будь-яким чином намагається укрити громадянку ОСОБА_7 , яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності та умисно не наводить в постанові жодних посилань та згадувань на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18.08.2016, де чітко вказано про те, що його квартира була йому надана згідно укладеного договору найму між ним та головою колгоспу «Ударник», в якій він проживав з родиною. Все інше, вказане у постанові слідчого, на думку апелянта, є фальсифікацією та інформацією, яка не стосується справи.

Звертає увагу на те, що до матеріалів кримінального провадження ним було надано копію рішення Корюківського районного суду від 12.01.2017, яким встановлено, що громадянка ОСОБА_8 самовільно вселилася в його квартиру по АДРЕСА_1 .

Переконаний, що аналіз усіх викладених ним обставин,вказує на те,що слідча ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, його заяву про вчинення бувшим Камківським сільським головою ОСОБА_7 кримінальних правопорушень взагалі не розглядала та протиправно, протягом більше року, саботувала проведення досудового розслідування, всіляко фальсифікувала матеріали кримінального провадження, незаконно не надавала матеріали.

Вказує на те, що під час судового розгляду були допущені порушення правил підсудності та рішення було ухвалено незаконним складом суду, при цьому, про час та місце судового розгляду він належним чином повідомлений не був. Так, оскільки він виконував повноваження присяжного у Корюківському районному суді,то просив направити матеріали за його скаргою до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області. Натомість, його скаргу було направлено до Щорського районного суду, на підставі подання голови Корюківського районного суду, в якому було вказано, що він обіймав чи обіймає посаду судді. Переконаний, що це було зроблено навмисно для того, щоб направити справу до Щорського районного суду, який спеціалізується на розгляді замовних справ та прийнятті неправомірних судових рішень, а її розподіл був здійснений судді ОСОБА_1 , яка розглядала всі його скарги, що вказує на втручання в автоматизований розподіл справ.

Подана ним заява про відвід судді ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 3 ч.1 ст. 34 КПК України була направлена на розгляд та призначена до розгляду в Корюківському районному суді Чернігівської області та розглянута за його відсутності, всупереч поданій ним заяві, в якій він просив заяву про відвід передати на розгляд до Новгород-Сіверського районного суду.

Переконаний, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволені його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження постановлена на основі повністю сфальсифікованих матеріалів, вигаданих підстав та надуманих обставин.

Заявник апелянт ОСОБА_5 про розгляд його апеляційної скарги за його участю не просив, був повідомлений про день і час проведення судового засідання поштою та в телефонному режимі, в призначений час на 15 годину 30 хвилин 15 лютого 2022 року не прибув. Про перенесення апеляційного розгляду клопотань не подавав.

Прокурор ОСОБА_9 та слідча ОСОБА_6 подали заяви про проведення апеляційного розгляду без їх участі.

Оскільки сторони в процесі були повідомлені про день і час апеляційного розгляду справи і на виклик в призначений час не прибули. Колегія суддів 15 лютого 2022 року не встигла розглянути попередню справу, в якій рішення було ухвалене та проголошене о 09 годині 16 лютого 2022 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 року необхідно розглянути в порядку письмового провадження, додержуючись принципу безперервності судового розгляду 16 лютого 2022 року.

У порядку письмового провадження колегією суддів були досліджені матеріали закритого кримінального провадження №№ 0000224, розпочатого 21.10.2020 та закінченого 18.10.2021, матеріали судової справи по розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування за заявою ОСОБА_5 проведено достатньо повно і об`єктивно, слідчим проведений необхідний та достатній обсяг роботи щодо збирання та перевірки доказів у даному кримінальному провадженні і в оскаржуваній постанові дана вмотивована оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, співставлень дій ОСОБА_7 з об`єктивною та суб`єктивною сторонами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 384 КК України, з посиланням на конкретні матеріали справи та положення кримінально-процесуального законодавства, проаналізовано комплекс проведених необхідних слідчих дій, за результатами якого факти надання завідомо неправдивих показань та зловживання владою або службовим становищем громадянкою ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження.

Доводи апелянта про те, що проведена перевірка є неповною, не наведено обґрунтованих підстав, які б свідчили про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, у провадженні СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 21 жовтня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 384 КК України.

Відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_5 за фактом того, що у 2013 році та у 2017 році громадянка ОСОБА_7 надала слідчому завідомо неправдиві показання.

18 жовтня 2021 року постановою слідчої СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 було закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000224 від 21.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 384 КК України, за відсутністю складу цих кримінальних правопорушень.

Закриваючи провадження, слідча вказала на те, що надані ОСОБА_7 показання ґрунтуються на власному сприйнятті та оцінці обставин, не містять неправдивих відомостей, наявність чи відсутність майна, належного ОСОБА_5 у спірній квартирі , не має жодного доказового значення в рамках розслідування кримінального провадження.

Таким чином, органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів які б вказували на вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 384 КК України.

Диспозиція частини 1 статті 384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання у даному провадженні свідка.

Диспозиція ч.2 наведеної норми матеріального права передбачає відповідальність за ті самі дії, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується виключно прямим умислом.

Диспозиція частини 1 статті 364 КК України передбачає відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Суб`єктом зловживання владою або службовим становищем може бути лише службова особа.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Службовими особами також визнаються посадові особи іноземних держав (особи, які обіймають посади в законодавчому, виконавчому або судовому органі іноземної держави, у тому числі присяжні засідателі, інші особи, які здійснюють функції держави для іноземної держави, зокрема для державного органу або державного підприємства), іноземні третейські судді, особи, уповноважені вирішувати цивільні, комерційні або трудові спори в іноземних державах у порядку, альтернативному судовому, посадові особи міжнародних організацій (працівники міжнародної організації чи будь-які інші особи, уповноважені такою організацією діяти від її імені), а також члени міжнародних парламентських асамблей, учасником яких є Україна, та судді і посадові особи міжнародних судів.

З метою з`ясування всіх указаних ОСОБА_5 обставин, а також встановлення наявності в зазначених ним діяннях суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, слідчою було витребувано ряд документів, з яких убачається, що право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване.

У вказаному будинку ОСОБА_5 був зареєстрований з 07 квітня 1987 року по 06 вересня 1990 рік. (а.с.17-23, 60-65 закритого кримінального провадження).

Крім того, слідчим були витребувані протоколи допиту свідка ОСОБА_7 від 10 квітня 2013 року та від 12 квітня 2017 року, а також рішення сесії від 13 лютого 2008 року, протокол №4 від 17 квітня 2007 року та перелік майна соціальної сфери, згідно з якими будинок АДРЕСА_1 був переданий в комунальну власність та належить до об`єктів соціальної сфери.

ОСОБА_7 , скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України, від надання показань відмовилася.

Те, що відповідно до рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.01.2017 був встановлений факт самовільного вселення ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_1 не свідчить про те, що даний будинок на праві власності належить ОСОБА_5 , як він намагається переконати суд, а тим більше, не є доказом того, що ОСОБА_7 були надані завідомо неправдиві показання та вчинене зловживання службовим становищем.

Навпаки, даним судовим рішенням факт зловживання ОСОБА_7 службовим становищем спростовується, адже судом було встановлено, що договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_2 , між Камківською сільською радою і ОСОБА_8 не укладався.

Відповідно до названого судового рішення, на яке посилається ОСОБА_5 , у задоволенні його позовних вимог про визнання незаконним рішення Камківської сільської ради від 13.02.2008 «Про передачу майна соціальної сфери реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Ударник» в комунальну власність сільської ради», визнання дії Камківської сільської ради щодо вселення сім`ї ОСОБА_8 у квартиру АДРЕСА_1 та позбавлення в такий спосіб його та членів його сім`ї права проживання в цій квартирі протиправними та зобов`язати відповідача відновити становище, яке існувало щодо згаданої квартири до вселення в неї сім`ї ОСОБА_8 , було відмовлено.

Як слідчим, так і слідчим суддею було надано оцінку протоколу №4 від 17 квітня 2007 року та переліку майна соціальної сфери, згідно з якими будинок АДРЕСА_1 був переданий в комунальну власність та він належить до об`єктів соціальної сфери.

Згідно з карткою прописки, ОСОБА_5 був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою 06.09.1990.

Отже, у ОСОБА_5 ніколи не було права власності на дане житло, він лише ним користувався, тобто фактично мав право виключно на проживання. Таке його право було припинено 06 вересня 1990 року.

Рішення про передачу будинку до об`єктів соціальної сфери приймалось не одноособово ОСОБА_7 , як на цьому наполягає заявник, через 17 років після виписки і залишення житла сім`єю ОСОБА_5 .

Таким чином, зміст апеляційної скарги ОСОБА_5 свідчить про те, що окрім повторного викладу обставин, які були предметом перевірки під час проведення досудового розслідування, вона не містить доводів, які б спростовували викладені у постанові слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалі слідчого судді, факти.

Слідчим приймались усі необхідні заходи для встановлення істини по справі, були допитані саме ті особи, які мають безпосереднє відношення до вказаних заявником обставин, проаналізовані саме ті докази, які могли б підтвердити або спростувати повідомлені ОСОБА_5 обставини щодо ймовірного зловживання службовим становищем та надання завідомо неправдивих показань ОСОБА_7 , надано обґрунтовані відповіді щодо викладених заявником фактів, прийняті до уваги всі надані заявником докази.

Отже, окрім своєї незгоди з оцінкою отриманих доказів, інших фактичних даних, які могли б свідчити про умисні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні розслідування та розгляді справи судом з боку слідчого, прокурора та суду, апелянт не навів ні в скарзі на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, ні в апеляційній скарзі.

Таким чином, органом досудового розслідування, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, всебічно, повно та об`єктивно було проведено перевірку за заявою ОСОБА_5 , за результатами якої винесено постанову, яка відповідає вимогам ст.110 КПК України, та у якій надано відповідь на всі викладені заявником обставини, що вказує на її вмотивованість та відповідність фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_5 про те, що під час розгляду його скарги були допущені порушення правил підсудності, та здійснене втручання в автоматизовану систему розподілу справи Д-3, нічим не підтверджуються та вказують на неправильне тлумачення заявником вимог кримінального та кримінально-процесуального законів.

Так, відповідно до довідки Корюківського районного суду Чернігівської області № 02-50/23/2021 від 22 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_5 здійснював повноваження присяжного Корюківського районного суду у період з 23.12.2016 по 15.08.2019.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя та виконує обов`язки судді. Фактично, здійснюючи повноваження присяжного, ОСОБА_5 був наділений повноваженнями судді у Корюківському районному суді.

Тобто, під час складання подання до Чернігівського апеляційного суду про визначення підсудності за скаргами ОСОБА_5 головою Корюківського районного суду Чернігівської області не було допущено жодних порушень, ним правильно було вказано підстави для направлення скарги для розгляду до іншого суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 34 КПК України визначено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Приймаючи рішення про направлення скарги ОСОБА_5 за підсудністю до іншого суду Чернігівської області, колегіями суддів були враховані не тільки територіальне розташування районних судів, з яких Щорський районний суд є більш наближеним до Корюківського району, а й навантаження справ в цих судах та можливість здійснення автоматичного розподілу справ. Жодних порушень правил територіальної підсудності допущено не було.

Доказів того, що відбувалось втручання сторонніх осіб під час здійснення автоматичного розподілу справ у Щорському районному суді заявником не надано, викладені ним дані є нічим іншим, як його домислами, у зв`язку з незгодою з ухваленими судовими рішеннями.

Враховуючи те, що при розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею були в повному обсязі дотримані правила судового розгляду зазначеної скарги, а за результатами її розгляду прийняте законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчої про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її постановлення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_11