Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/483/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 03.03.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовпинка Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не депутата, не працюючого, не одруженого, не інваліда, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.03.2021 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 проходив по вул. Княгині Ольги, в м. Олевську, Житомирської області та наближаючись до перехрестя з вул. Інтернаціональною, в м. Олевську, ОСОБА_4 попереду себе побачив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_5 , який йшов назустріч. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень з метою здійснення відкритого викрадення чужого майна.

В цей же ж день та час, а саме 01.03.2021 року близько 02 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_4 , наблизився до потерпілого ОСОБА_5 та перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Княгині Ольги, в м. Олевську, Житомирської області, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс йому два удари кулаком правої руки по обличчю, внаслідок чого згідно висновку експерта № 33 від 18.03.2021 року заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді : синця в навколоочній ділянці справа з переходом на спинку носа і внутрішній край лівого , який утворився не менш , як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), який по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свої злочинні протиправні дії та можливі наслідки, маючи намір незаконно збагатитися, ОСОБА_4 , реально сприймаючи небезпечність своїх дій відносно потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «XIAOMI», моделі «MI 8 lite 4/64 Gb», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 495/21-25 від 24.03.2021 становить 1114 грн. 33 коп.

Після цього, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1114,33 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, які підтвердив наданими у судовому засіданні показами, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Прокурор у судовому засіданні просить суд врахувати як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, відсутність обтяжуючих обставин та призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробувальним терміном тривалістю 2 роки, при цьому покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Також прокурор просить речові докази у справі, а саме мобільний телефон повернути потерпілому та стягнути з обвинуваченого витрати на експертизу на користь держави в розмірі 1716,10 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового розгляду справи за його відсутності. Просить міру покарання обвинуваченому призначити згідно закону.
Прокурор та обвинувачений вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого, дослідженням матеріалів експертних висновків, речових доказів та дослідженням характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів.

Тому оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини другої статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.

Також з огляду на відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не був заявлений, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи становлять 1716 грн. 10 коп., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, 75,76, ч. 2 ст. 186 КК України ; ст.ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи в розмірі 1716 грн. 10 коп.

Речовий доказ:мобільний телефон марки «XIAOMI», моделі «MI 8 lite 4/64 Gb», чорного кольору - повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1