Провадження №1-кп/523/1608/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2021 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000898 від 06.07.2021 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого вантажником на ринку «Початок», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
29.05.2014р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.1,ч.2 ст.186 КК України до 5р. позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням на строк 3р.;
26.08.2014р. Комінтернівським райсудом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 5р. 6міс. позбавлення волі, звільнився 03.05.2019р. по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021р., приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_5 знаходився поруч із центральною алею гідропарку «Лузанівський», розташованого по вул. Миколаївська дорога,172-а в м. Одесі, разом із своєю знайомою ОСОБА_6 . В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_6 майна. Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скористався тим, що ОСОБА_6 відволіклась та не спостерігала за своїм майном, таємно викрав належний останній мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 12200грн., який знаходився в чохлі вартістю 350грн., із сім-картою «Лайфселл», яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 12550гривень.

Крім того, повторно, 28.08.2021р., приблизно о 12год. 30хв., ОСОБА_7 перебуваючи біля під`їзду №1 будинку №2-а, розташованого по вул. Марсельській в м. Одесі, побачив ОСОБА_8 , в руках якої знаходився пакет «Cranberry». В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення. Далі, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_8 та шляхом ривку відкрито викрав з її руки вищевказаний пакет, в якому знаходились паспорт громадянина України та картка платника податків на ім`я ОСОБА_8 , банківські картки «Raiffeisen bank Aval», «Приват банку» та «Ощадбанку» на ім`я ОСОБА_8 , губна помада «topace», губна помада «Домашній доктор», гаманець, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, та грошові кошти в розмірі 400гривень. Після чого,

ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 400гривень.
В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленими та викладеними в обвинувальному акті обвинуваченнях, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений, потерпіла ОСОБА_8 не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує: за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нові корисні кримінальні правопорушення, одне із яких відноситься до категорії тяжких, а інше відповідно - нетяжких злочинів, не офіційно працюючого вантажником на ринку, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нові корисні кримінальні правопорушення, одне із яких відноситься до категорії тяжких, а інше відповідно - нетяжких злочинів, не офіційно працюючого вантажником на ринку, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів та заяву потерпілої ОСОБА_6 , яка просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просить призначити покарання ОСОБА_7 та поклалась в цій частині на розсуд суду, приймаючи до уваги ті обставини, що до теперішнього часу, обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував завданих збитків, тим самим дії та бездіяльність обвинуваченого свідчать про його небажання виправити наслідки вчинених злочинів, відсутність осуду своєї поведінки, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ст.ст.185, 186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 залишити колишній - тримання під вартою. Строк відбуття покарання останньому рахувати з 22.09.2021р.

Речові докази: відеозаписи з камер спостереження, відеозаписи з камери спостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження; пакет, паспорт, картку платників податків, банківські картки «Raiffeisen bank Aval», «Приват банку», «Ощадбанку», губну помаду, губну помаду, гаманець - вважати повернутими за належністю ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1