ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5750/21 Номер провадження 11-сс/814/876/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу

ОСОБА_9 , громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , несудимому.

Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не надано доказів невиконання підозрюваним покладених на нього 27 вересня 2021 року судом апеляційної інстанції обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, наявність нових ризиків, передбачених п.п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України, вказавши на відсутність інших обставин, які свідчили б про те, що запобіжний захід у вигляді застави не забезпечує належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу та звернути в дохід держави заставу, внесену за підозрюваного заставодавцями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області в сумі 681 000 гривень для її зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України й використання в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; змінити раніше обраний ОСОБА_9 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_9 та його захисники були присутніми в залі суду під час проголошення 27 вересня 2021 року ухвали Полтавського апеляційного суду та ознайомлені з покладеними на підозрюваного за названим судовим рішенням обов`язками, які ОСОБА_9 було порушено, так як він: відлучався з місця проживання, реєстрації без дозволу слідчого, прокурора та суду; 28 вересня й 13 жовтня 2021 року спілкувався зі свідками у даному кримінальному провадженні під час засідань позачергової сьомої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання та постійної комісії Полтавської міської ради з питань містобудування, архітектури, розвитку міського господарства, транспорту, розвитку підприємницької діяльності, розвитку міста, інвестицій, туризму; не надав у визначений органом досудового розслідування час доступ до транспортних засобів, на які слідчим суддею 03 вересня 2021 року накладено арешт.

Одночасно прокурор вказує на наявність обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та ризиків, визначених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згіднознормами матеріального праваздотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Цих вимог слідчим суддею дотримано.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що 03 вересня 2021 року керівником Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_15 повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди (т.1 а.с. 161-164).

Так, досудовим розслідування встановлено, що 22 березня .2021 року інспекцією з контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом м. Полтава проведено перевірку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_16 , під час якої виявлені порушення щодо проведених без дозволу архітектурних змін будівлі.

Дізнавшись про проведену перевірку та виявлені порушення у ОСОБА_9 , який є депутатом Полтавської міської ради 8 скликання, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від власника вказаного приміщення.

Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_9 залучив ОСОБА_17 , який відповідно до розпорядження Полтавського міського голови № 236-к від 26 квітня 2016 року призначений на посаду начальника управління з питань містобудування та архітектури, головного архітектора м. Полтава, є представником місцевого самоврядування і згідно посадової інструкції виконує організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, та відповідно до примітки до ст. 364 КК України - є службовою особою.

Діючи відповідно до спільного злочинного умислу за попередньою змовою з ОСОБА_17 , ОСОБА_9 23 березня 2021 року висунув вимогу представнику ОСОБА_16 - ОСОБА_18 про надання неправомірної вигоди за сприяння у видачі управлінням з питань містобудуваннята архітектури Полтавської міської ради містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , а також видачу КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю. На цю вимогу ОСОБА_9 ОСОБА_18 не погодився.

Для одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 ОСОБА_16 30 березня 2021 року звернувся із відповідною заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради.

08 та 22 квітня 2021 року ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , відмовив ОСОБА_16 у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.

У подальшому 28 квітня 2021 року ОСОБА_9 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_18 , що управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з тим, що ОСОБА_18 не погодився надати неправомірну вигоду.

При цьому, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 , повторно висунув вимогу ОСОБА_18 про надання неправомірної вигоди, та указав суму неправомірної вигоди 5 тисяч доларів США. При цьому, ОСОБА_9 довів ОСОБА_18 про необхідність оформлення управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради не містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень у будинку по АДРЕСА_2 , що дозволить привести у відповідність до законодавства наявні архітектурні зміни у будівлі та усунути порушення, а також оформлення у КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю.

28 квітня 2021 року ОСОБА_18 на вимогу ОСОБА_9 передав останньому через посередника першу частину неправомірної вигоди у сумі 2 тисяч доларів США.

У свою чергу, ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , 14 травня 2021 року надав ОСОБА_16 лист про те, що видача містобудівних умов та обмежень з метою проведення реконструкції без зміни загальної площі та цільового призначення не передбачена, а тому містобудівні умови та обмеження не надаються.

03 серпня 2021року ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , надав ОСОБА_18 лист про погодження управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень у будинку по АДРЕСА_2 .

02 вересня 2021 року ОСОБА_18 на вимогу ОСОБА_9 передав останньому через визначеного ним посередника другу частину неправомірної вигоди у сумі 3 тисяч доларів США, після чого ОСОБА_9 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

04 вересня 2021 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Одночасно визначено підозрюваному заставу - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 гривень, та постановлено покласти на ОСОБА_9 у разі її внесення наступні обов`язки:

прибувати до слідчого СУ ГУНП у Полтавській області, який здійснюватиме досудове розслідування, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Згідно з ухвалою слідчого судді від 04 вересня 2021 року було внесено заставу в зазначеному вище розмірі, у зв`язку з чим підозрюваний був звільнений з-під варти та вважався таким, якому застосований запобіжний захід у вигляді застави з покладенням названих обов`язків.

27 вересня 2021 року Полтавським апеляційним судом задоволено частково апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та скасовано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 04 вересня 2021 року в частині покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Постановлено в цій частині нову ухвалу, якою у разі внесення застави визначено покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатися із місця проживання, реєстрації, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними/обвинуваченими у кримінальній справі;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині зазначену ухвалу слідчого судді залишено без змін (т.1 а.с. 215-218).

23 жовтня 2021 року старший слідчий Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , у порядку ст.200 КПК України звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава з клопотанням, у якому просив звернути в дохід держави заставу, внесену за підозрюваного заставодавцями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області в сумі 681 000 гривень для її зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України й використання в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; змінити раніше обраний ОСОБА_9 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 03 листопада 2021 року (т.1 - т.2 а.с. 2).

25 жовтня 2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Полтава відмовлено в задоволенні наведеного клопотання органу досудового розслідування (т.2 а.с. 28-30).

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на таке.
Із системного аналізу положень глави 18 КПК України видається, що «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу на більш м`який або навпаки, що фактично являє собою обрання іншого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

За ч.ч. 1, 3 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Положеннями ст.182 КПК України регламентовано, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Частинами 1,2 ст.200 КПК України визначено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:
1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;
2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Доводи апелянта про наявність підстав для зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою та звернення застави в дохід держави є необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів провадження, під час розгляду слідчим суддею клопотання органу досудового розслідування підозрюваний заперечив порушення покладених на нього судом обов`язків.
Доказів, які б свідчили про протилежне - невиконання ОСОБА_9 згаданих обов`язків, стороною обвинувачення не надано, а тому у слідчого судді не було визначених законом підстав для задоволення клопотання слідчого.
Так, положеннями ч.1 ст.65 КПК України регламентовано, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Свідок належить до учасників кримінального провадження, який своїми показаннями має допомагати органу досудового розслідування і суду в доказуванні обставин, які мають значення для виконання завдань кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя мотивовано не погодився з доводами сторони обвинувачення про порушення ОСОБА_9 обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками, оскільки в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні фактичні дані, які б підтверджували те, що станом на 28 вересня або 13 жовтня 2021 року особи, з якими ініціатор клопотання пов`язує порушення підозрюваним наведеного обов`язку, згідно зі ст. 65 КПК України були свідками у даному кримінальному провадженні. Не надано відповідних доказів прокурором й під час апеляційного розгляду, у той час як тягар доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на сторону обвинувачення. Натомість, у справі наявна долучена стороною захисту повістка слідчого про виклик ОСОБА_12 як свідка від 21 жовтня 2021 року, що свідчить про здійснення його виклику до органу досудового розслідування для допиту в процесуальному статусі свідка через значний проміжок часу після дат, у які, за версією органу досудового розслідування, підозрюваний порушував зазначений обов`язок.
Інших обставин щодо спілкування ОСОБА_9 зі свідками у кримінальній справі, матеріали провадження за клопотанням слідчого про зміну запобіжного заходу не містять та не було наведено прокурором у суді апеляційної інстанції.
Що стосується посилань на порушення підозрюваним обов`язку не відлучатися з місця проживання, реєстрації, без дозволу слідчого, прокурора або суду, то слід зазначити наступне.
У відповідності до ч.1 ст.182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
За ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
При застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, положеннями ч.5 ст.194 КПК України передбачено, зокрема, зобов`язання підозрюваного, обвинуваченого виконувати обов`язок, зазначений в п.2 цієї частини статті КПК України, необхідність покладення якого була доведена прокурором, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний, обвинувачений зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_9 після застосування йому запобіжного заходу не відлучався з м. Полтава, де він зареєстрований та проживає, що не оспорюється ніким з учасників провадження, а тому є відсутнім порушення підозрюваним покладеного на нього судом обов`язку, передбаченого п.2 ч.5 ст.194 КПК України.
Зазначене отримало належну оцінку слідчого судді, який проаналізувавши нормативну регламентацію застосованого ОСОБА_9 запобіжного заходу у співставленні з обставинами провадження, дійшов правильного висновку про відсутність підстави для зміни підозрюваному запобіжного заходу.
Разом з тим, протилежне тлумачення вказаного обов`язку не відповідало б змісту п.2 ч.5 ст.194 КПК України, з урахуванням також того, що заборона залишати житло цілодобово чи у певний період доби визначена для запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який підозрюваному судом не застосовувався та не підлягає застосуванню як альтернативний запобіжний захід.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_9 не виконав обов`язок щодо надання у визначений органом досудового розслідування час доступу до транспортних засобів, на які накладено арешт, то колегія суддів зазначає, що такий обов`язок за ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 вересня 2021 року на підозрюваного не покладався. При цьому, слідчий суддя правильно вказав на недоведеність стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_9 зазначених дій щодо перешкоджання виконання судового рішення про арешт майна.
У свою чергу, апеляційний суд зауважує, що за змістом кримінального процесуального закону підставами для звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є: нові обставини обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; нововиявлені обставини обставини, які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знали. Рішення приймається залежно від характеру нових та/чи нововиявлених обставин. При цьому, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, слідчим, прокурором в клопотанні та під час апеляційного розгляду не зазначено відповідні нові/нововиявлені обставини, не наведено матеріали провадження, які б доводили встановлення у ході проведення досудового розслідування достатніх підстав вважати про появу нових ризиків, передбачених п.п.2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджувало б потребу зміни на їх підставі запобіжного заходу. Крім того, мотивування клопотання про зміну запобіжного заходу є аналогічним за змістом клопотанню про його застосування в частині ризиків, передбачених ст.177 КПК України, питання наявності яких було предметом перевірки під час застосування запобіжного заходу підозрюваному.
Таким чином, слід погодитись з висновками слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення названих ризиків, передбачених п.п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Інших обставин, які б свідчили про недостатність застосованого ОСОБА_9 запобіжного заходу та його неналежної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, колегією суддів не встановлено.
Скарга, подана до суду апеляційної інстанції, яка за своїй змістом є фактично аналогічною клопотанню про зміну запобіжного заходу, не містить наведення мотивованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали та не спростовує висновки слідчого судді.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Одночасно слід зазначити, що станом на момент апеляційного розгляду процесуально унеможливлено задоволення скарги прокурора та застосування запобіжного заходу підозрюваному (обвинувальний акт щодо якого на даний час направлено до суду) у межах строку, визначеного в клопотанні органу досудового розслідування.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4