провадження 1-кп/521/853/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000382 від 07.04.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Паркани, Черненковського району, Республіки Молдови, громадянки України, з неповною середньою освітою, у цивільному шлюбі, маючої на утриманні шістьох малолітніх дітей, працюючої продавцем на ринці «Привоз», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
07 лютого 2020 року у денний час доби, більш точного часу в ході розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи разом за попередньою змовою з «особою», відносно якої 17.06.2021 року ухвалено вирок (та надалі «особа»), через знайдене у всесвітній мережі Інтернет оголошення про оренду автомобіля марки «Daewoo» моделі «Sens», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , є ОСОБА_7 , в телефонній розмові домовились з ОСОБА_8 , який виступав у ролі посередника, про зустріч в той же день у вечірній час доби за адресою: АДРЕСА_3 , з метою огляду вказаного транспортного засобу на предмет технічного стану, та подальшої його оренди.
Далі, 07 лютого 2020 у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з «особою», прибули за обумовленою в телефонній розмові адресою: АДРЕСА_3 , де «особа», оглянула автомобіль марки «Daewoo» моделі «Sens», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , є ОСОБА_7 , на предмет його технічного стану, після чого ОСОБА_5 уклала попередній письмовий договір оренди зазначеного автомобіля з ОСОБА_8 , який виступав у ролі посередника власниці, а саме ОСОБА_7 , вартість якого станом на 07.02.2020 року складала 73553 гривень, а «особа» передала йому грошові кошти в розмірі 2500 гривень застави та 1000 гривень за перші три дні оренди.
Отримавши вищевказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключ від нього на підставі попереднього договору оренди, у ОСОБА_5 та «особи» виник спільний злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом продажу цього транспортного засобу, який перебував у них в віддані, без відома та згоди на такі їх дії власника ОСОБА_9 .
У подальшому, приблизно 10 лютого 2020 року, більш точного часу в ході розслідування не встановлено ОСОБА_5 разом з «особою» за попередньою змовою, з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, та мету особистого незаконного збагачення, через своїх спільних знайомих знайшли особу яка погодилась придбати автомобіль марки «Daewoo» моделі «Sens», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , є ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_10 з яким «особа» через посередника ОСОБА_11 в телефонній розмові домовився зустрітись у цей же день у денний час доби з метою огляду вказаного транспортного засобу на предмет технічного стану, та подальшого його продажу.
Далі, приблизно 10 лютого 2020 року, у денний час доби, більш точного часу в оді розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з «особою», діючи за попередньою змовою, прибувши за обумовленою з ОСОБА_11 в телефонній розмові адресою, реалізуючи спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, та мету особистого незаконного збагачення, не маючи на те законних підстав, умисно не повідомивши про те, що транспортний засіб їм не належить, та законний власник на те згоди не надавав, продали ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_11 автомобіль марки «Daewoo» моделі «Sens», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , є ОСОБА_7 , тобто розпорядились чужим майном на власний розсуд, отримавши грошову винагороду за його продаж у розмірі 700 доларів США, що станом на 10.02.2020 року за курсом НБУ становить 17 108 гривень, тим самим подолали мету кримінального правопорушення.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 разом з «особою», шляхом розтрати чужого майна, яке перебувало у їх віддані, заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 73 553 гривні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 191 КК України, визнала повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердила та показала, що разом з цивільним чоловіком ОСОБА_12 , батьком її дітей, взяла в оренду вищезазначений автомобіль та розуміючи, що він належить іншій особі, продали його за 700 доларів США. Отримані гроші використали на власні нужди. В судовому засіданні обвинувачена виказала щире каяття у вчиненому, просить суд суворо її не карати .

Потерпілий ОСОБА_4 надав до канцелярії суду заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, без його участі, покарання залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченої, а також дослідженням документів кримінального провадження, що стосуються цивільного позову та характеризують особу обвинуваченої.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Вина обвинуваченої повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорює вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин та щирим каяттям у вчиненому.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками розтрата чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлені.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винної, її вік та соціальне положення, стан здоров`я (тривале перебування в лікарні та операційне втручання), те, що особа осудна, працездатна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, повне визнання вини в інкримінованому її кримінальному правопорушенні, наявність на утриманні малолітніх дітей, а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , те що вперше притягується до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності обставини кримінального правопорушення, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи відомості про особу обвинуваченої та її ставлення до скоєного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, однак в процесі розгляду справи стало відомо, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року, який набрав законної сили 19.07.2021 року, цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_19 на суму матеріальної шкоди 73 553 гривні було задоволено. Вказанийцивільний позов стосується одних й тих самих обставин кримінального правопорушення.

Так, згідно із ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленому цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли в зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129, абз.7 п.2 ч.3 ст.374 КПК України при ухваленні обвинувального вироку, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Вимогами ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд залишає позовну заву без розгляду, і постановляє з цього приводу ухвалу, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; АБО позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У зв`язку з тим, що Малиновським районним судом м. Одеси вже було розглянуто питання про відшкодуванням потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 191 КК України, суд приходить до висновку про залишення без розгляду цивільного позову.

З урахуванням особи ОСОБА_5 та наявності у неї 6 неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок Державного бюджету України.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування та в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою не обирався, Враховуючи обставини кримінального правопорушення, до набрання вироком суду законної сили - будь-який запобіжний захід не обирати.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати винною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права займатися діяльність, пов`язаною з розпорядженням матеріальних цінностей строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

До набрання цього вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у сумі 73 553 гривні 85 копійок залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у розмірі 2615 гривень 20 копійок віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речовий доказ відповідно до постанови слідчого від 14.05.2020 року, а саме:

-аркуш паперу, який складається з двох листів з назвою «Договір оренди авто» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1