Справа №949/1376/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання начальника Сарненського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про усунення протиріччя під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Сарненського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 , звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з клопотанням та просить усунути протиріччя, які можуть виникнути під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року та встановити обов`язки засудженому ОСОБА_5 , відповідно до вимог чинного законодавства в частині покладення на нього обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Клопотання обгрунтовує тим, що 12 січня 2022 року на виконання до Сарненського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області надійшов вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року, яким ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 240-1 Кримінального кодексу України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, згідно статті 76 Кримінального кодексу України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Під час виконання вироку було виявлено неточності в резолютивній частині вироку, зокрема на ОСОБА_5 не було покладено обов`язок відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Прокурор просила відмовити у задоволення клопотання, оскільки це погіршить становище засудженого.

Згідно з абзацу 2 частини 4 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року було затверджено угоду про визнання винуватості, яка була укладена 16 вересня 2021 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до даного вироку, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 240-1 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Керуючись статті 75 Кримінального кодексу України, звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, зобов`язано ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 20-21).

Відповідно до частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 3 статті 75 Кримінального кодексу України, у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Верховний Суд у Постановах від 26 квітня 2018 року у справі № 757/15167/15-к, від 17 жовтня 2019 року у справі №205/7091/16-к та від 01 лютого 2018 року у справі №634/609/15-к висловив позицію щодо звільнення особи від відбування покарання з випробуванням та поняття судової дискреції.

Зокрема, Верховний Суд вказує, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 Кримінального кодексу України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Вирішення судом питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням грунтується на наведених вимогах.

Відповідно до частини 2 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду, що набрав законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Вказаний вирок набрав законної сили 21 грудня 2021 року є доступним, зрозумілим, не містить положень, які викликають будь-які сумніви і протиріччя й таким, що не допускає іншого тлумачення, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Однак, у будь-якому разі в порядку виконання вирок не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання та вирішення цивільного позову.

При цьому, статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Тому доводи начальника Сарненського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 , зазначені в клопотанні щодо усунення протирічь, які можуть виникнути під час виконання вироку та встановлення обов`язків засудженому, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України фактичного зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого ОСОБА_5 , що є неприпустимим та безпідставним, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника Сарненського районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про усунення протиріччя під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2021 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1