Номер провадження: 11-кп/813/433/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 по кримінальному провадженні №0003027 внесеному до ЄРДР 31.08.2018 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 08 серпня 2018 року, приблизно о 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у коридорі комунальної квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_9 , який розпочався на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс останньому кистю правої руки стиснутої в кулак один удар в область обличчя зліва, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи, травматичної екстракції 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синця та садна обличчя.

Спричинені ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи, травматичної екстракції 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синця та садна обличчя потягли за собою розлад здоров`я понад 6-ть днів, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок ухвалено з порушенням норм матеріального права та на підставі не об`єктивно з`ясованих обставин справи.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що вирок суду ґрунтується на показах свідків, які в судовому засіданні пояснювали, що не були очевидцями подій, які відбулися 08.06.2021 року, а покази свідка ОСОБА_10 не прийняті судом до уваги та їм не надано належної правової оцінки. Єдиним очевидцем подій була свідок ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції дала свідчення, що ОСОБА_9 тримав в руках металевий предмет та спровокував обвинуваченого ОСОБА_7 скористатись газовим балончиком, після чого вона почула гучний звук, схожий на падіння людини. Також зазначає, що висновком експерта №2286 встановлено, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження, які відтворились від ударної дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки. Це є припущенням, на якому не може грунтуватись доказування. Так само, можливо припускати, що тілесні ушкодження відтворились від удару об підлогу. Таким чином вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та тілесними ушкодженнями, виявленими на обличчі потерпілого, не встановлений, що унеможливлює обґрунтованість висновків суду щодо встановлення вини ОСОБА_7 та притягнення його до відповідальності.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

До початку судового засідання на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник посилається на те, що кримінальне правопорушення вчинено 08.08.2018 року, а тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали клопотання захисника, та просили його задовольнити; думку потерпілого, який підтримав клопотання захисника; думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів клопотання, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Зазначені мотиви апеляційного суду повність співпадають з правовою позицією викладених у постановах Верховного суду від 11.02.2020 року у справі №385/1159/16, від 26.03.2020 року у справі 3730/69/16-к.
Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Строки давності починають спливати з нуль годин тієї доби, яка настає після доби вчинення злочину; строк давності закінчується після того, як сплила передбачена ст. 49 кількість повних років, о 24 годині останньої доби відповідного строку.
Згідно матеріалів кримінального провадження кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 скоїв 08.08.2018 року.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього часу, тобто з дня вчинення кримінального проступку, ОСОБА_7 був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду.
З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку, минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності, передбачений ст. 49 КК України.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
У своїй постанові від 22.05.2018 року по справі №665/2387/14-к (провадження №51-240км18) Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що на день апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції обвинувачений або його захисник мають право на звернення із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційним судом роз`яснено, що застосування до нього положень ст. 49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення його від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив своє розуміння зазначених норм закону, підтримав заявлене стороною захисту клопотання та просив суд скасувати вирок та закрити кримінальне провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про встановлення підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , погодженого з обвинуваченим ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно положень ч. 1 ст. 417 КПК, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.06.2021, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 , від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0003027, внесене до ЄРДР 31.08.2018 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4