Справа № 484/851/21
Провадження № 1-кп/484/274/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має середню спеціальну освіту, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
19.02.2021 року близько 23.40 год. ОСОБА_3 перебував за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 141 в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет» Продукти 281 та знаходився біля торгівельної каси, де на той момент також знаходився ОСОБА_5 . Перебуваючи за даною адресою, близько 23.44 год. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_5 фізичного болю, наніс один удар долонею правої руки в область ока, носу та щоки останнього. Від спричиненого удару ОСОБА_5 впав на підлогу, згодом піднявся. Внаслідок чого, вищевказаними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 фізичного болю, при цьому не спричинив тілесних ушкоджень.
Обвинувачений в судовому засіданні вину в умисному завданні удару потерпілому ОСОБА_5 , який завдав останньому фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень, визнав повністю, детально пояснив про обставини скоєння ним кримінального проступку. Розуміє, що скоїв кримінальний проступок, в скоєному розкаявся, просить призначити покарання у виді штрафу.
На підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано такі докази:
- витяг з ЄРДР № 0000057 від 20.02.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про те, що 19.02.2021 року близько 23.45 год. в приміщенні магазину «АТБ маркет», за адресою: м. Первомайськ вул. Одеська, 141, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс йому удар рукою, чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.02.2021 року;
- висновок експерта № 78 від 01.03.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджуються доказами, що є в справі та не потребують повного дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу, а також інші обставини, визначені положеннями ст.91 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні та судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані та їх слід кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України, а саме умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психоневрологічному та психонаркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, проте раніше засуджувався за вчинення аналогічного кримінального правопорушення із кваліфікуючою ознакою - вчинення злочину групою осіб.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, а саме: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини справи, беручи до уваги, що ОСОБА_3 вже засуджувався за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі із звільненням від покарання з випробуванням, проте висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин, хоча й поза межами іспитового строку, суд приходить до висновку, що, з метою виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, покарання ОСОБА_3 слід обрати у виді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.126 КК України.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 найм`якішого покарання у вигляді штрафу, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, як того просить обвинувачений, оскільки, враховуючи особу обвинуваченого, таке покарання не досягне для нього мети цього заходу примусу, передбаченої ч.2 ст.50 КК України.

Витрат на залучення експерта немає.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1