ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №634/1042/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/547/22 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.121 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-обвинуваченого ОСОБА_9 ,

-потерпілого ОСОБА_10 ,

-представника потерпілого ОСОБА_11 ,

-законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 липня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Сахновщина Харківської області, з середньою освітою, учня Красноградського коледжу КЗ «ХГПА» ХОР, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 62549 грн. 68 коп. на відшкодування шкоди.

Як установив суд, 02 серпня 2017 року близько 09 год. неповнолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 перебували на території домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 дозволив ОСОБА_9 та ОСОБА_13 здійснити постріли з пневматичної гвинтівки «Иж-38» калібру 4,5 мм, яка належить його вітчиму, та не є вогнепальною зброєю. У подальшому, знаходячись в гаражному приміщенні, яке розташоване на території вищевказаного домоволодіння, взяли пневматичну гвинтівку, спорядили її, і на дворі здійснювали постріли в бік огорожі. Коли заряджена пневматична гвинтівка була в руках у ОСОБА_9 , останній, маючи мету на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в руках пневматичну гвинтівку, сказав ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , що тепер знає куди йому стріляти. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 розцінили ці слова ОСОБА_9 як реальну загрозу для себе, розвернулися та заховалися в приміщенні гаражу, ОСОБА_13 в шафі, а ОСОБА_10 за відкритою створкою цієї шафи. ОСОБА_9 , тримаючи заряджену гвинтівку в руках, а палець на спусковому гачку, попрямував слідом за ними в гараж. ОСОБА_10 , щоб подивитися, де знаходиться ОСОБА_9 , виглянув із-за дверцят шафи і в цей час ОСОБА_9 , діючи ситуативно та протиправно, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків та маючи бажання чинити саме таким чином, тримаючи в руках заряджену пневматичну гвинтівку, спрямовану у бік ОСОБА_10 , натиснув на спусковий гачок пневматичної гвинтівки та влучив останньому в голову, в область лобової долі. Внаслідок чого ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 07.06.2018 №508 КЕ/17 спричинені наступні тілесні ушкодження: гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку важкого ступеня з формуванням вогнищ розрощення правих лобової та тім`яної долей по ходу ранового каналу з наявністю чужорідного тіла (кулі), правої тім`яної долі парасагіттально, дірчастого перелому любової кістки праворуч з наявністю рани в лобовій області праворуч. Вищевказане поранення голови за ступенем відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що:
-під час досудового і судового слідства він пояснював, що коли тримав гвинтівку в руках, перечепився через бетонний поріг, не витримав рівновагу і впав, а палець весь цей час тримав на спусковому гачку. Наголосив, що він не бачив в цей час потерпілого, не цілив у нього і не бажав спричинити йому тілесні ушкодження;
-його поведінка одразу на місці події, коли не було відомо про наслідки ушкодження потерпілого, підтверджує, що він дійсно не цілив в останнього та не бажав йому спричинити ушкодження;
-про те, що стався нещасний випадок свідчить Витяг з ЄРДР від 03.08.2017 року, згідно якого до Сахновщинського ВП надійшло повідомлення від Сахновщинської ЦРЛ, в якому зазначено, що ОСОБА_10 пояснив фельдшеру, що дану травму він отримав сам з власної необережності;
-суд при ухваленні вироку не надав належної оцінки тому, що у нього не було жодного мотиву спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , з яким вони перебували у дружніх стосунках і ніяких конфліктів не мали. Про відсутність конфліктів та дружні відносини підтвердили в суді потерпілий ОСОБА_10 і свідок ОСОБА_13 ;
-посилання потерпілого на те, що він йому говорив про свої вподобання знущатися і принижувати слабких не підтверджено доказами. Вважає, що сторона обвинувачення не довела схильність обвинуваченого до жорстокості і насилля щодо інших;
-під час додаткового допиту ОСОБА_10 зазначав, що обвинувачений тримав гвинтівку догори і на них не направляв, що спростовує встановлені судом фактичні обставини справи в частині того, що обвинувачений тримав гвинтівку, спрямовану у бік ОСОБА_10 ;
-при відсутності у гаражі вікон та при вимкненому електричному освітленні, він зайшовши до темного приміщення і не міг фізично бачити потерпілого.
-посилання суду на висновок судово-балістичної експертизи №732 від 27.02.2018 року є безпідставними, оскільки сама пневматична гвинтівка, яка була об`єктом дослідження експерта під час судового розгляду в якості речового доказу судом оглянута не була;
-стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом його винуватість в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. В разі наявності та доведеності вини у формі необережності, діяння має ознаки складу правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Враховуючи, що йому на час вчинення інкримінованого діяння не виповнилося 16 років, тому він не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і суд повинен був закрити кримінальне провадження за відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.
-при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував дані про його особу, зокрема позитивну характеристику за місцем проживання та навчання; з моменту вчинення кримінального правопорушення жодного разу не притягувався до кримінальної і адміністративної відповідальності; закінчив навчання у коледжі та вступив до вищого навчального закладу; згідно досудової доповіді органу пробації фізичної та вербальної агресії до оточуючих не проявляє, не конфліктний, щиро розкаявся у вчиненому, ризик скоєння повторного кримінального правопорушення низький, виправлення можливе без ізоляції від суспільства;
-посилання суду на те, що він звернувся до потерпілого з вибаченням лише під час судових дебатів є безпідставними, оскільки потерпілий ОСОБА_14 визнав у суді, що під час його перебування у лікарні в серпні 2017 року ОСОБА_9 йому дзвонив і просив вибачення, ці покази потерпілого зазначені у вироку;
-суд безпідставно не визнав пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття.
Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_10 , його представника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_12 , прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Оскільки обвинуваченим у своєму клопотанні не зазначено у чому виразилася неповнота дослідження судом першої інстанції доказів чи які порушення були допущені при їх дослідженні, тому клопотання обвинуваченого про повторне дослідження доказів задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для зміни чи скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Із показань допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 слідує, що 02 серпня 2017 року близько 09 год. до домоволодіння АДРЕСА_2 , де він проживає, прийшли його товариші ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з якими на передодні домовилися поїхати на ставок. Але у зв`язку з тим, що вітчим доручив йому обдирати на вікнах стару краску, вони залишилися. Коли прийшли хлопці, то вони пішли до гаражу шукати приладдя для зняття фарби. У гаражі ОСОБА_9 побачив рушницю і спитав, чи можна постріляти, і він, ОСОБА_10 , дозволив по одному разу. Першим здійснював постріл ОСОБА_9 , який самостійно заряджав рушницю кулями. Коли ОСОБА_9 шукав куди здійснити постріл, повернувся до нього та ОСОБА_13 , тримаючи в руках заряджену рушницю, дивлячись на них, сказав, що знає куди буде стріляти. Він і ОСОБА_13 подумали, що ОСОБА_9 буде стріляти по них, і тому вони сховалися у гаражі, щоб ОСОБА_9 по них не вистрілив. Він сховався за відчиненою дверцею шафи. Через деякий час, щоб з`ясувати де знаходиться ОСОБА_9 , він виглянув із-за дверцят, нічого не побачив та одразу відчув сильний біль, потім впав і більше нічого не пам`ятає. ОСОБА_9 з ОСОБА_13 завели його у будинок, де промивали рану. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_9 здійснив постріл і влучив у нього. ОСОБА_9 просив його сказати батькам, що грали у «квача» і він, ОСОБА_10 , упав та розбив голову, з чим ОСОБА_10 погодився. Коли промили рану, прийшли батьки. 02.08.2017 року о 16:00 год. Його доправили до Сахновщинської лікарні, а потім до лікарні у м.Харків, де був прооперований.
У лікарні перебував з 03.08.2017 року по 17.08.2017 року, у лікарню до нього телефонував ОСОБА_9 , просив пробачення.
Після травмування отримав 3 групу інвалідності. Страждає запамороченнями та потемнінням в очах.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілогоОСОБА_10 матеріали кримінального провадження не містять.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 02.08.2017 року з ранку вони з ОСОБА_16 прийшли до дому ОСОБА_10 , де вирішили допомогти йому обідрати від старої фарби рами вікон, щоб швидше поїхати на ставок. ОСОБА_10 відкрив гараж, де вони помітили рушницю та набої, які лежали на полиці. Хто запропонував стріляти і хто здійснив постріл першим, він не пам`ятає. ОСОБА_9 стріляв у залізо, яке лежало у дворі біля паркану на відстані приблизно 5 метрів від дверей гаражу, потім стріляв він, ОСОБА_13 . У подальшому ОСОБА_9 хотів ще постріляти і тримаючи в руці рушницю спочатку подивився на залізо, потім на ОСОБА_10 та на нього і сказав, що знає куди буде стріляти. Вони злякалися, забігли до гаражу і ОСОБА_9 бачив це. У гаражі він, ОСОБА_13 , сховався у шафі, закривши за собою одну половину дверцят, а ОСОБА_10 залишився стояти за другою половиною дверцят шафи, яка була відчинена. Він не бачив, що сталося, а виглянув з шафи коли почув звук пострілу. ОСОБА_10 лежав на спині, зі сторони правої скроні текла кров, він був ледь в свідомості, не розмовляв. Він, ОСОБА_13 , підійшов до ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 стояв біля виходу з гаража з рушницею в руках. Потім ОСОБА_9 підійшов до них без рушниці. ОСОБА_9 запитував у ОСОБА_10 , що з ним, але ОСОБА_10 не відповідав.
Вони повели ОСОБА_10 до будинку, почали надавати допомогу в ванній кімнаті. До приїзду батьків, вони обговорили, що батькам слід сказати, що ОСОБА_10 упав і ударився об поріг, так як думали, що куля відлетіла, не думали, що вона влучила в голову. Коли приїхали батьки ОСОБА_10 , то ОСОБА_9 пояснив їм, що ОСОБА_10 упав та вдарився головою об поріг. Потім вони пішли до дому. ОСОБА_9 просив його підтвердити в поліції версію про те, що ОСОБА_10 впав і вдарився головою об поріг, але він розповів в поліції все як було.
Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання свідка ОСОБА_15 матеріали кримінального провадження не містять.

Законний представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що подію вона знає зі слів сина, які в цій частині аналогічні наданим у судовому засіданні поясненням ОСОБА_10
02.08.2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. вона разом з чоловіком ОСОБА_18 приїхали до дому на обідню перерву. На ганку помітили кров. У будинку були її син ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . У сина обличчя, футболка були в крові. Вона почала надавати допомогу. Чула, як ОСОБА_9 просив сина не розповідати про те, що сталося. ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_10 перечепившись впав. У той же день поїхали до Сахновщинскої лікарні, а близько 00:00 год. потрапили до лікарні у місті Харків, де була проведена синові операція, після якої він перебував в реанімації. Через деякий час зустрілися з ОСОБА_9 та його матір`ю. Вони вважали, що їх син не винуватий в тому, що сталося, передбачали такі версії як рикошет або те, що рушниця сама вистрілила.

Свідок ОСОБА_18 , який є вітчимом ОСОБА_10 , у судовому засіданні надав показання, аналогічні показам ОСОБА_17 , зазначивши, що після події, під час зустрічі з ОСОБА_9 і його матір`ю, ОСОБА_9 спочатку сказав, що послизнувся на траві, в потім заявив, що він впав, а рушниця сама здійснила постріл через те, що він перечепився. У ОСОБА_9 було декілька версій, у зв`язку з чим ОСОБА_18 зрозумів, що ОСОБА_19 говорить неправду.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується також сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.08.2017 року за № 0000254, згідно якого вбачається, що 02.08.2017 року о 18:30 год. до ч/ч Сахновщинського ВП надійшло повідомлення від фельдшера прийомного відділення Сахновщинської ЦРЛ ОСОБА_20 про те, що до приймального відділення Сахновщинської ЦРЛ за медичною допомогою звернувся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 . Попередній діагноз: «поранення з пневматичної зброї в височну область голови». Як пояснив ОСОБА_10 , дану травму він отримав сам з власної необережності (а.с.2 т.2);

- даними протоколу огляду міста події від 03.08.2017 року, під час проведення якого було оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_18 , що розташоване по АДРЕСА_2 , в ході якого було зафіксовано обстановку території домоволодіння, гаражного приміщення, на порозі якого праворуч були виявлені плями бурого кольору, а також у приміщенні гаражу були виявлені та вилучені дерев`яна палка з плямами бурого кольору, пластикова коробка з написом «пулі для пневматичного оружия 480 шт», пневматична гвинтівка темно-коричневого кольору б/в з написом №89008387 (а.с.4-11 т.2);

-постановою слідчого СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 від 04.08.2017 року, згідно якої б/в пневматична гвинтівка №89008387, дерев`яна палка з плямами бурого кольору та пластмасову коробку з написом DS 050q, в якій знаходяться кулі для пневматичної зброї, визнані речовими доказами по кримінальному провадженні №0000254 від 03.08.2017 та передані на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Сахновщинського ВП (а.с.12-13 т.2);

-висновком експерта №288-КР/17 за результатами судовомедичної експертизи, з якого вбачається, що ОСОБА_10 , 2002 року народження, згідно медичної документації поступив 02.08.2017 року в дитяче нейрохірургічне відділення «Обласна клінічна лікарня-центр екстренної та медичної допомоги та медицини катастроф» з діагнозом: «відкрита черепно-мозковая травма. Забій головного мозку. Вогнища контузії правої лобної ділянки. Чужорідне тіло правої гемісфери головного мозку. Забита рана м`яких тканин голови». Проведена операція 04.08.2017 р.: «резекційна краніотомія, ПХО раневого каналу, чужорідне тіло з речовини мозку не витягувалось». Вказане тілесне ушкодження має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя згідно п.2.1.3.а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6» (а.с.15-16 т.2);

-висновком експерта №544 від 20.11.2017 року за результатами судово-балістичної експертизи, з якого вбачається, що досліджена пневматична гвинтівка «Иж-38» калібру 4,5 мм, виробництва СРСР, заводський номер 89008387 до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Досліджена пневматична гвинтівка справна і придатна для використання за призначенням для стрільби кулями для пневматичної зброї відповідного калібру за рахунок сили стисненого газу (а.с.18-21 т.2);

-висновком експерта №508-КЕ/17 від 05.12.2017 року за результатами комісійної судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_10 мала місце гостра відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку важкого ступеню з формуванням вогнищ розрощення правих лобової та тім`яної долей по ходу ранового каналу з наявністю чужорідного тіла (кулі) правої тім`яної долі парасагіттально, дірчастого перелому лобової кістки праворуч з наявністю рани в лобовій області праворуч, - тобто: кульового відкритого проникаючого сліпого сегментарного поранення правої лобово-тім`яної області з наявності ранового каналу, який бере початок з рани в лобовій області праворуч, що наскрізь пошкоджує лобову кісту праворуч з утворенням дірчастого перелому, проникає в порожнину черепу, пошкоджує тверду та м`які мозкові оболонки, тканину головного мозку в правій лобовій та тім`яній долях, де сліпо закінчується, з наявністю чужорідного тіла металевої щільності (кулі). Вказане поранення могло утворитися 02.08.2017 року від ударно-пробивної кулі, яка могла бути випущена в результаті пострілу з вогнепальної чи пневматичної зброї. Вказане поранення голови за ступенем відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (а.с.30-41 т.2);

-висновком експерта №732 від 27.02.2018 року за результатами судово-балістичної експертизи, з якого вбачається, що надана для дослідження пневматична гвинтівка «Иж-38» калібру 4,5 мм, виробництва СРСР, заводський номер 89008387 виготовлена промисловим способом. Пострілів з даної пневматичної гвинтівки в ситуаціях, описаних в дослідницькій частині ( при сильних струсах, ривках, а також шляхом проведення експериментів, при яких по різних частинах пневматичної гвинтівки наносилися численні удари гумовим, дерев`яним та металевим молотком ( більше 10 ударів) та за таких же умов здійснювалися падіння пневматичної гвинтівки з висоти 0,2-0,5 м. різними частинами на підлогу, вкритою гумою) без натискання на спусковий гачок, не відбувались (а.с.42-46 т.2);

Наведені у скарзі обвинуваченого доводи про те, що судом не досліджувалась пневматична гвинтівка, що, на думку останнього, унеможливлює посилання суду у вироку на вищевказаний висновок експерта, є безпідставними.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, зокрема журналів судових засідань, після дослідження письмових доказів наданих стороною обвинувачення, у тому числі висновку експерта №732 від 27.02.2018 року, ніхто із учасників судового провадження не заявляв клопотання про дослідження у судовому засіданні речових доказів, у тому числі пневматичної гвинтівки.

Слід відзначити, що не дослідження судом пневматичної гвинтівки не спростовує висновків експерта за результатами її дослідження.

-протоколом огляду місця події із застосуванням фотозйомки та фототаблиці до нього від 18.02.2020 року, проведеного Сахновщинським районним судом Харківської області, в період часу з 10 год. 45 хв. до 14 год. 07 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності всіх учасників процесу та понятих, з якого вбачається, що було оглянуто територію домолодіння та приміщення гаражу, обвинувачений та потерпілий розказали та показали про всі обставини події, яка відбулася 02.08.2017 року, зазначивши, що обстановка відповідає часу події. Так, вхід до гаражу забетонований, гараж розміром 3,50 м. х 6,0 м., внутрішня висота порогу при вході в гараж 7 см., зовнішня 2 см., ширина 55 см., глибина 29 см. Вхід в гараж знаходиться по лівій стіні, в кінці якої на відстані приблизно 5 метрів від входу в гараж, знаходиться шафа (а.с.129-157 т.2);

-копією свідоцтва про зміну імені, серія НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13 лютого 2018 року було змінено власне прізвище на ОСОБА_22 , про що складено відповідний акт №02 (а.с.104-105 т.2);

-витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені №25942552 від 12.03.2020 року щодо актового запису про зміну імені №07, складеного 15.12.2016 року Сахновщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), з якого вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було змінено прізвище. Прізвище до зміни ОСОБА_23 (а.с.170-172 т.2).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень через необережність, є безпідставними.

Згідно статті 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.

2. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

3. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Тобто, умисне тяжке тілесне ушкодження характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання.

Відповідно приписам статті 25 КК України:

1. Необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість.

2. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

3. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно необережне тяжке тілесне ушкодження характеризується з суб`єктивної сторони та проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

У кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 , власноруч зарядив рушницю набоями та здійснив декілька пострілів, тобто мав навички поводження зі зброєю і відповідно усвідомлював, що застосування цієї рушниці може спричинити шкоду здоров`ю людини. При цьому обвинувачений, тримаючи заряджену гвинтівку в руках, цілеспрямовано попрямував за ОСОБА_13 та ОСОБА_10 у гараж, де свідомо направив гвинтівку у бік ОСОБА_10 та умисно натиснув на спусковий гачок гвинтівки, здійснивши прицільний постріл. Тобто обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого, передбачав такі наслідки та бажав їх настання, а тому умисно діяв на спричинення тілесного ушкодження.

У даному випадку у обвинуваченого відсутні такі ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, як самовпевненість чи злочинна недбалість.

З урахуванням викладеного, доводи обвинуваченого стосовно обставин його падіння в приміщенні гаражу, а також стосовно вимкненого електричного освітлення у ньому, колегія суддів розцінює як спробу останнього уникнути відповідальності.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні під час додаткового допиту зазначав, що обвинувачений тримав гвинтівку догори і на них не направляв, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються змістом показань потерпілого, відображених у журналі судового засідання від 24.06.2021 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування ухваленого судом вироку, не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано тяжкість вчиненого ним злочину та дані про особу останнього, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, навчається в Красноградському коледжі КЗ «ХГПА» ХОР, за місцем навчання характеризується як стриманий, урівноважений, неконфліктний, не працює, до кримінальної відповідальності притягається вперше, вчинив злочин будучи неповнолітнім, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Щодо доводів апеляційних скарг сторони захисту про безпідставне неврахування судом першої інстанції як пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, то вони є необґрунтованими, оскільки спростовуються власними показанями обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину не визнав.

Враховуючи вищевикладене, а також наслідки, що настали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 та призначеного останньому покарання, за доводами апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: