Дата документу Справа № 310/6594/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/6594/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/831/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула 4 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Енергодар Запорізької області, громадянина України, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

20.04.2019 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з кімнати будинку, таємно, повторно викрав належний ОСОБА_8 , телевізор «Mystery MTV-3231 LT2», серійний номер MTV3231LT200984 вартістю 4000 гривень.
Після чого, ОСОБА_7 , з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 4000 гривень.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2021 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання.

Просить вирок суду змінити, призначивши покарання непов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вину визнав у повному обсязі, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, матеріальної школи не завдав, має постійне місце проживання.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу, вказуючи про незгоду із призначеним покаранням.
Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, вважав призначене обвинуваченому покарання достатнім.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Вирішуючи по суті апеляційні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з міркувань визначеної ст. 50 КК України мети покарання, а саме виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України, класифіковано як нетяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд першої інстанції взяв до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, за яким характеризується негативно, відсутність постійного місця роботи та стабільного доходу, на обліках в спеціальних медичних закладах не перебуває.

Разом з тим, цілком обґрунтовано при призначенні покарання суд зважив на інші обставини у даному провадженні та відомості стосовно особистості ОСОБА_7 .

Скоєний злочин є аналогічним кримінальним правопорушенням, за якими ОСОБА_7 був неодноразово засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Звертає увагу чисельність притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Вищенаведені обставини у їх сукупності засвідчують усталеність протиправної поведінки ОСОБА_7 та небажання останнього піддавати критиці свою антисоціальну поведінку.

Попре твердження обвинуваченого щодо наявності позитивних відомостей відносно його особистості, об`єктивних даних щодо позитивних змін у його житті після попереднього відбування покарання в місцях позбавлення волі не вбачається.

На користь висновку місцевого суду з приводу призначеного покарання слугує і досудова доповідь, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення його волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т. 2 а.п. 5).

Отже, на думку колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначене місцевим судом покарання, з огляду на сукупність оцінених судом обставин щодо скоєного злочину та особи ОСОБА_7 , вочевидь не можна вважати невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що вказує на безпідставність доводів сторони захисту.

Крім того, оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів зменшення ОСОБА_7 строку призначеного покарання, яке є наближеним до мінімального, колегія суддів не вбачає виключних та переконливих підстав для пом`якшення покарання.

При цьому, інших обставин, ніж ті, що були вже враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 покарання, обвинувачений на користь заявленої вимоги не наводить.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку з мотивів, наведених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4