Справа № 373/705/21
УХВАЛА

29 грудня 2021 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

її законного представника ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

представника служби в справах

дітей та сім`ї Переяславської ради ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000644 від 25.12.2020 про обвинувачення за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 та ч. 3 ст. 152 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 24.12.2020 близько 19 год 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 після спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_10 , скориставшись тим, що товариш по чарці заснув, зайшов до однієї із жилих кімнат, де перебувала неповнолітня ОСОБА_6 та відпочивала на ліжку, та розпочав із нею розмову.

В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_6 з використанням геніталій та інших предметів, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, достовірно знаючи що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою подолання її опору, почав застосовувати відносно неї фізичне та психічне насильство, а саме: своїми руками схопив та тримав за шию потерпілу ОСОБА_6 та застосовуючи силу рук почав її душити руками, погрожував вбивством, при цьому змушував вступити з ним у статеві відносини оральним шляхом, на що отримав відмову неповнолітньої, яка вирвалась від нього та перебігла у інший куток кімнати.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою подолання опору неповнолітньої обвинувачений схопив її за волосся та повалив на ліжко. Потім знову схопив за шию та, застосовуючи фізичне насилля, наносив удари по рукам, почав душити її руками та періодично наносив долонею правої руки удари по вухах та щоках, від чого у потерпілої паморочилося в голові та вона втрачала свідомість. Також накривав голову потерпілої подушкою та після подолання опору роздягнувся сам та роздягнув неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 .

Подолавши опір ОСОБА_6 , пов`язаний з небажанням вступити в статевий контакт з ОСОБА_4 , без отримання добровільної згоди неповнолітньої та фактично всупереч її волі, здійснив оральне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій.

Продовжуючи свій злочинний умисел, обвинувачений взяв потерпілу за волосся та почав тягати її по кімнаті, наносячи удари кулаком в голову та діючи без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої, повторно здійснив оральне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій.

У подальшому, без відриву в часі, ОСОБА_4 поставив ОСОБА_6 колінами на стілець, обперши її на стіл та почав наносити удари кулаком по її спині. Діючи без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , здійснив вагінальне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло неповнолітньої обвинувачений, діючи без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої, здійснив анальне проникнення в її тіло з використанням іншого предмету (помади).

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої з використанням геніталій, з метою повного подолання опору неповнолітньої потерпілої заламав руки за її спину та зв`язав їх липкою стрічкою (скотчем). Діючи без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої, здійснював почергово вагінальне та оральне проникнення в її тіло з використанням своїх геніталій.

Згідно висновку експерта тілесні ушкодження потерпілої у вигляді синців на лівій бічній поверхні шиї у середній третині, на тильній поверхні правої кисті, на 2 пальці правої кисті, садна на лівій бічній поверхні шиї у нижній третині за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Після здійснення зґвалтування неповнолітньої, усвідомлюючи протиправний та незаконних характер своїх дій; розуміючи, що за вчинене діяння його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності; передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зваживши обстановку, що склалася з метою залякування потерпілої почав погрожувати вбивством, при цьому висловлюючи конкретну і реальну погрозу, а саме: в разі того, якщо вона розповість кому-небудь про вчинене ним протиправне діяння, то він позбавить її життя.

Потерпіла, враховуючи обставини, що склалися між нею та ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що останній схильний до радикальних, протиправних та незаконних дій, зважаючи на нанесені їй тілесні ушкодження під час зґвалтування, а також відсутністю поруч дорослих осіб, які б могли її захистити, зважаючи на вік та фізичний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , який значно перевищував її, сприйняла ці погрози реальними та побоюючись за своє життя, виконувала все, що наказував їй обвинувачений.

Упевнившись, що потерпіла ОСОБА_6 сприйняла його погрози як реальні, обвинувачений одягнувся та з місця вчинення кримінального правопорушення пішов у невідомому напрямку.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 02.11.2021 відносно нього було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави. Строк дії запобіжного заходу відповідно до цієї ухвали до 02 січня 2022 року.

07.12.2021 прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Обвинуваченому 07.12.2021 прокурором була вручена копія клопотання про продовження запобіжного заходу.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків та злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 та ч. 3 ст. 152 КК України, підтверджуються зібраними органом досудового розслідування доказами. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, що свідчить про можливість його переховування від суду та про можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків.
Також вказує на наявність такого ризику як вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки під час вчинення інкримінованих діянь поводив себе зухвало. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В ході судового засідання прокурор підтримав клопотання та просить його задовольнити. Інших аргументів на підтримання поданого клопотання не зазначив.

Потерпіла та її представники погодилися із такою позицією прокурора і вважають, що саме такий вид забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою буде достатнім для обвинуваченого з огляду на кваліфікацію його дій, його особу, тяжкість покарання та наслідки вчинення злочинів.

Обвинувачений та його захисник по суті клопотання жодних заперечень не висловили, покладаються на розсуд суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання сторони обвинувачення та захисту та заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що прокурором подане клопотання у строк, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 та ч. 1 ст. 199 та пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Відповідно до приписів ст. ст. 199, 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути таке клопотання прокурора.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості, а також незаконний вплив на потерпілу. Вплив на свідків фактично припинив свою дію, оскільки вони вже допитані судом.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, у суду відсутні докази достатніх гарантій забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризику, який існував на час обрання судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначений прокурором у клопотанні. Дотримання мети і підстави запобіжного заходу є визначальним при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зважаючи на відсутність підстав вважати, що такий ризик припинився від дня постановлення ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, наявні.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на відсутність жодного ризику, який зазначений прокурором в клопотанні. Вагомість наявної обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків у місці постійного проживання, наявність місця роботи, репутацію, майновий стан тощо.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при обранні обвинуваченому запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, направленого проти статевої свободи та статевої недоторканності особи.
Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року «Харченко проти України»).
У справі «Москаленко проти України» (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
В силу п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання, в тому числі і на строк понад п`ять років.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а продовження саме такого виду запобіжного заходу є доцільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначається розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування .

Керуючись ст. ст. 9, 177, 194, 199, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 29 грудня 2021 року до 28 лютого 2022 року, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1