ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5020/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1635/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

підозрюваної - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000494 від 29.07.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

30.07.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків передбачених ч.4 ст.194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваної, а також передбачене за інкримінований їй злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної у майбутньому та у зв`язку з чим вона може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання: кімнату АДРЕСА_1 цілодобово до 29 вересня 2021 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження за першою вимогою; не виїжджати за межі міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду (залежно від стадії кримінального провадження);повідомляти слідчого, прокурора, суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця проживання.

Роз`яснено підозрюваній ОСОБА_8 , що у разі невиконання цих обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, крім того, на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину віком 10 років, та чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на неї зобов`язання. Застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавляє її права виходи до магазину, аптеки.

Вказує, що жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Стверджує, що жодних доказів які б прямо підтверджували причетність
ОСОБА_10 до вчинення злочину передбаченого ст.296 КК України слідчим не було надано, а також не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000494 від 29.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

29.07.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчий та прокурор довели що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, та навели достатньо обставин та доказів, на підставі яких обґрунтували клопотання про застосування саме цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства та належному врахуванні фактичних відомостей.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих їй дій, передбачених ч.4 ст.296 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі допиту потерпілого; протоколах допитів свідків; протоколі огляду місця події; протоколах пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого (а.с. 4-36)

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваної.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобтогрубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене особою, раніше судимої за хуліганство, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень на, що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Враховуючи, що дії ОСОБА_8 , за вчинення яких повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин, який посягає на громадський порядок, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що вчинення підозрюваною ОСОБА_8 правопорушення під час випробувального терміну встановленого вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 01.02.2021 року, вид застосованого нею фізичного насильства, а також інші конкретні обставини справи та дані, що характеризують особу підозрюваної, свідчать про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, а також незастосування заборони залишати житло за місцем проживання цілодобово, будуть неефективними для їх запобігання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілим та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 особисто знайома зі свідками кримінального правопорушення, підтримує з ними товариські стосунки. За таких обставин колегія суддів вважає існуючим ризик незаконного впливу підозрюваної на свідків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваної, її вік, сімейний стан та стан здоров`я. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.1, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: