УХВАЛА
Іменем України
10.09.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури про арешт майна,-

встановив:

У провадженні слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000254 від 22.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 239 КК України з посиланням на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ПП «Виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство № 4 у період з лютого по 21 березня 2019 року за допомогою найманих осіб засмітив твердими-побутовими відходами самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,8000 га, із числа земель комунальної власності на території Оліївської сільської ради, знявши родючий шар грунту без спеціального дозволу; та у період з березня по 10 квітня 2019 року за допомогою найманих осіб. здійснив незаконну порубку 89 дерев породи сосна на території Оліївської сільської ради; у період з березня по 10 червня 2019 року за допомогою найманих осіб засмітив відходами змішаних будівництва прибережну захисну смугу річки Крошенка площею 0,18 га на території Оліївської сільської ради,в м. Житомирі та в межах населеного пункту м. Житомира, вул.. Северина Наливайка, Продовжуючи свої злочинні дії. ОСОБА_4 у період з березня по 26 червня 2019 року засмітив такщш такими ж відходами самовільно зайняті землі іі водного фонду, прибережної захисної смуги вздовж струмка без назви, протоки річки крошенка, площею 0,0972 га. З метою забезпечення відшкодування державі завданої шкоди внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (цивільного позову), виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_4 (згідно переліку).

У судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримав, адвокат заперечив щодо вимог клопотання вказавши про відсутність доказів належності майна, та відсутність цивільного провадження з розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000254 від 22.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 239 КК України стосовно ОСОБА_4 , який перебуваючи на посаді директора ПП «ВЖРЕП № 4» у період з лютого по 21 березня 2019 року за допомогою найманих осіб засмітив твердими-побутовими відходами земельну ділянку площею 0,8000 га на території Оліївської сільської ради, знявши родючий шар грунту без спеціального дозволу; та у період з березня по 10 квітня 2019 року за допомогою найманих осіб здійснив незаконну порубку дерев породи сосна на території Оліївської сільської ради; у період з березня по 10 червня 2019 року за допомогою найманих осіб засмітив відходами прибережну захисну смугу річки Крошенка площею 0,18 га на території Оліївської сільської ради,в м. Житомирі та в межах населеного пункту м. Житомира, вул.. Северина Наливайка; у період з березня по 26 червня 2019 року засмітив такими ж відходами самовільно зайняті землі водного фонду, прибережної захисної смуги вздовж струмка без назви, протоки річки Крошенка, площею 0,0972 га.

Слідчий з метою забезпечення відшкодування державі завданої шкоди просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на: 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (; 1/2 частину приміщення магазину з кафетерієм та допоміжними приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; вантажний автомобіль марки «ГАЗ» р.н. НОМЕР_1 , вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3309-354» р.н. НОМЕР_2 ; вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5314» р.н. НОМЕР_3 ; вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302-414» р.н. НОМЕР_4 , вантажний автомобіль марки «DAF CF 75.250» р.н. НОМЕР_5 ; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «431610» р.н. НОМЕР_6 , вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3309-354» р.н. НОМЕР_7 ; легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Polo» р.н. НОМЕР_8 .

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст. 170 КПК України).

Частиною 6 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст..171 КПК України, зокрема, в клопотанні про арешт майна в порушення вимог ч.ч.1-6 ст.170, ч.2 ст.171, ч.5 ст. 173 КПК України відсутнє відповідне обґрунтування, а саме наявні в клопотанні матеріали не дають можливості остаточно визначитись хто є власником чи володільцем автомобілів на які орган досудового розслідування просить накласти арешт, а надані роздруківки карток ТЗ не є належними доказами, оскільки невідомо її походження, ким надана така інформація; відсутня інформація щодо пред`явлення цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність вимог клопотання і відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 167,170-173,309 КПК України, -
ухвалив:

у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1