Справа № 399/528/20
Провадження № 1-кп/399/6/2021
УХВАЛА
Іменем України

19 листопада 2021 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальне провадження за № 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

На розгляді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Підстав для зміни запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та врахувавши стан здоров`я обвинуваченого просив змінити його на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників та інших учасників судового засідання суд встановив наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів, а саме у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини в місцях масового перебування громадян, повторному незаконному збуті психотропної речовини та незаконному зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, тобто умисних протиправних діяннях, які закон класифікує як тяжкі злочини, що караються позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, не працює і не навчається, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, не одружений, вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто злочин проти здоров`я населення, а тому несе підвищену суспільну небезпеку, а тому з урахуванням серйозності висунутого проти нього обвинувачення, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність.

Заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується), не зникли.

Судом також враховано, що обвинувачений раніше судимий, на шлях виправлення не став, не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому існує можливість його ухилення від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що в матеріалах справи відсутні дані про неможливість його перебування в умовах ізоляції.

З огляду на викладене суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було застосовано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

постановив:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, продовжити на строк 60 днів, тобто з 13 години 00 хвилин 19 листопада 2021 року по 13 годину 00 хвилин 17 січня 2022 року включно.

Оголосити перерву в судовому розгляді по кримінальному провадженні № 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України до 11 год. 30 хв. 3 грудня 2021 року.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1