Справа № 752/3467/21
Провадження №: 1-кп/752/1392/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2021 м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторін кримінального провадження:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві обвинувальний акт від 27.01.2021 у кримінальному провадженні № 0009635, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який має вищу економічну освіту, розлучений, працює, має на утриманні малолітнього сина, не має на утриманні непрацездатних осіб, зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та учасників:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченогоОСОБА_4
захисника ОСОБА_12
потерпілої ОСОБА_13
представника потерпілоїОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до Центру надання адміністративних послуг у приміщенні Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 42 з метою зміни реєстрації місця проживання свого малолітнього у сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діючи умисно, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документа, що видається компетентним органом, перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_4 подав уповноваженій особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації документи, необхідні для зняття себе та неповнолітнього ОСОБА_15 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (надалі по тексту спірна квартира) та для наступної реєстрації себе та неповнолітнього ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема і заяву ОСОБА_13 про згоду матері на такі дії.

Зазначена заява фізично була оформлена як така, що виготовлена на спеціальному бланку нотаріальних документів ННТ з № 654496 з рукописним написом ОСОБА_13 та рукописним підписом у відповідній графі для ідентифікуючих даних заявника, також заява містила відомості про її посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 03.04.2019, номер реєстрації в реєстрі нотаріальних дій 473 (надалі по тексту заява від 03.04.2019).

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-20/54774/ПЧ від 31.12.2020, що був складений за наслідками проведення почеркознавчої експертизи документа заяви від 03.04.2019 про згоду матері на зняття з реєстрації неповнолітнього сина та наступну реєстрацію, рукописний напис ОСОБА_13 та підпис від імені ОСОБА_13 у графі Підпис виконані не ОСОБА_13 , а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, який виразився у використанні завідомо підробленого документа, що мало місце 01.11.2019 у м. Києві у приміщенні Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації по просп. Голосіївському, 42.

Подія кримінального правопорушення, наявність умислу, мотивів та вини обвинуваченого у використанні завідомо підробленого документа доводиться доказами, зібраними в ході досудового розслідування, що були представлені суду стороною публічного обвинувачення та, які були оцінені у сукупністю з показаннями потерпілої ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_4 , документами, поданими стороною захисту.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_13 надала покази (у тому числі і відповіді на запитання прокурора, захисника, представника потерпілої, суду), за змістом яких з обвинуваченим ОСОБА_4 вони одружилися у 2010 році та спільно проживали у АДРЕСА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_15 2015 року народження.

Для придбання квартири колишній чоловік інвестував кошти, потім оформив кредит, який погашався з фінансів подружжя, при цьому ОСОБА_13 виступила поручителем за кредитним договором. Спільна дитина з народження була зареєстрована з батьком у цій квартирі, тоді як вона ніколи.

У травні 2019 року ОСОБА_13 зі ОСОБА_4 розлучилися і певний час вона з сином проживала у вказаній квартирі, проте в середині липня 2019 року колишній чоловік вигнав її з помешкання, а тому вона з дитиною була вимушена перебратися до своїх батьків, які проживають по АДРЕСА_3 , де вона продовжує мешкати з сином.

При розлученні і роз`їзді ОСОБА_4 поділ квартири не пропонував, дозвіл на її продаж не просив.

Маючи намір оформити сина у навчальний заклад у мережі інтернет з`ясувала, що син більше не зареєстрований разом з батьком у квартирі АДРЕСА_4 . Усвідомлюючи той факт, що свою згоду на зміну місця реєстрації сина вона ОСОБА_4 не надавала, ОСОБА_13 на потачку листопада 2019 року звернулася до Центру надання адміністративних послуг, де дізналася, що дитина зареєстрована у АДРЕСА_1 з ініціативи батька та згідно з заявою матері. Ознайомившись з наявною у Центрі наданні адміністративних послуг нотаріально посвідченою заявою від 03.04.2019, ОСОБА_13 звернулася до поліції з повідомленням про злочин, адже жодних заяв вона не складала і не підписувала, до нотаріуса за посвідченням такої заяви не зверталася і питання зміни місця реєстрації сина колишній чоловік з неї не обговорював, приватного нотаріуса ОСОБА_16 вона не знає, за допомогою цього нотаріуса для оформлення будь-яких документів не зверталася.

Ставлення ОСОБА_4 до себе потерпіла оцінює як неприязне, вважає, що викликає у нього роздратування, вказує, що сином він не опікується, у виховані, розвитку і матеріальному забезпечення дитини участі не приймає.

Наразі з колишнім чоловіком не спілкується, відповідно до рішення суду місце проживання сина визначене за нею, вважає квартиру за адресою: АДРЕСА_2 спільним майном подружжя, а тому ініціювала позовні провадження з вимогами до ОСОБА_4 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_4 протиправно її відчужив, про визнання права власності на Ѕ частини цієї квартири і витребування її від набувачів, про стягнення грошової компенсації за Ѕ частини вартості квартири.

У ході допиту потерпіла зазначила, що шкода, яка була завдана їй внаслідок вчинення кримінального правопорушення полягає у тому, що малолітній дитині немає де жити, адже сина позбавлено житла.

Також потерпіла повідомила, що обвинувачений застосовував до неї та її батьків фізичну силу, проте до правоохоронних органів вона з цього приводу не зверталася, адже пожаліла його, оскільки відносно нього діяв іспитовий строк у зв`язку із засудженням за ст. 286 КК України, а порушення цього строку могло б потягнути ризики ув`язнення.

Допитаний у судовому засіданні обви ОСОБА_4 елько І.М. надав покази (у тому числі і відповіді на запитання прокурора, захисника, потерпілої, представника потерпілої, суду) за змістом яких у 2006 році він уклад договір кредиту для оплати вартості квартири за АДРЕСА_2 1, кв. 319, в яку інвестував власні кошти. Пізніше договір з банком було змінено і до нього включено положення про іпотеку.

У 2015 році у них народився син, дружина перебувала у декретній відпустці, грошей на життя і виплату кредиту суттєво не вистачало, для забезпечення родини та погашення кредиту постійно позичав гроші, у тому числі й у великих обсягах. З 2017 року обговорювали з дружиною потребу у зменшенні квартири, бо та, в якій вони проживали була велика й дорого обходилася, мали намір продати її, придбати меншу, вилучені кошти спрямувати на погашення боргів.

У зв`язку з виникненням постійних ко ОСОБА_13 ленко М.О. зібрала речі і переїхала з сином до своїх батьків та подала заяву про розлучення. Скориставшись пер ОСОБА_4 елька І.М. у відпустці вивезла з квартири цінні речі та майно.

Оскільки сумісне життя стало нестерпн ОСОБА_13 ленко М.О. розлучилися за рішенням суду від 27.05.2019.

28.07. ОСОБА_13 ленко М.О. остаточно з`їхала та вивезла з квартири решту речей, нажитих ними обома під час шлюбу, прибираючи після її виїзду у квартирі у кухні на другій поличці над мийкою серед документів на побутову техніку знайшов нотаріально посвідч ОСОБА_13 ленко М.О. від 03.04.2019 про її згоду на зміну місця реєстрації сина. Так як попередньо з колишньою дружиною питання виписки сина обговорювалося і вона не заперечувала проти цього, він використав цю заяву для того, щоб зняти мал ОСОБА_15 елька В.І. з реєстрації за АДРЕСА_2 1, кв. 319 та для того, щоб зареєструвати його у друзів за АДРЕСА_1 67, кв. 4, для чого і звернувся до Центру надання адміністративних послуг.

Про своє відвідування на початку листопада 2019 року Центру надання адміністративн ОСОБА_13 ленко М.О. він не повідомляв, для проведення реєстраційних дій її не запрошував, посилаючись на те, що вона не відповідала на його дзвінки як тільки переїхала до батьків.

При цьому обвинувачений заз ОСОБА_13 ленко М.О. хотіла аби син був зареєстрований у Голосіївському районі м. Києві та відмовлялася прописувати його у своїх батьків, мотивуючи це збільшенням комунальних платежів та іншими незрозумілими ризиками майнового характеру для батьків.

Також у свої ОСОБА_4 елько І.М. вказав, що після розлучення мала місце зустріч з ОСОБА_13 ленко М.О. для укладення договору щодо визначення порядку спілкування з сином, сплати аліментів, проте запис у нотаріуса для підписання такого ОСОБА_13 ленко М.О. скасувала, спілкуватися відмовлялася, почала обмежувати його у спілкування з сином. Через небажання вести діалог та іг ОСОБА_13 ленко М.О. його телефонних ОСОБА_4 елько І.М. написав їй листа, який направив рекомендованою кореспонденцією.

Як повідомив під час допиту обвинувачений, надаючи відповіді на запитання, з людьми, у помешканні яких він зареєстрував на підст ОСОБА_13 ленко М.О. від 03.04.2019 сина і себе, остання не знайома, особисто він з ними у близьких дружніх стосунках не перебу ОСОБА_17 , знає Аню. Сумнівів у справжност ОСОБА_13 ленко М.О. на заяві віл 03.04.2019 у нього не виникло, адже її бланк містив необхідні реквізити та й питання зміни місця реєстрації си ОСОБА_13 ленко М.О. обговорювали. АДРЕСА_4 у м. Києві продав аби розрахуватися з численними боргами як перед банком, так і перед приватними кредиторами. Відчужував квартиру як одноосібний власник, адже є ним в силу закону, будь-яких коштів від продажу ОСОБА_13 ленко М.О. не передавав, адже вона відмовилася на укладення угоди і скасувала запис у нотаріуса.

Про те, що заява підроблена йому стало відомо після виклику на допит до слідчого, жодних юридично-значимих дій з цього приводу не робив, до правоохоронних органів не звертався, орган опіки і піклування про цю обставину не повідомляв, покупців квартири також, приватного ОСОБА_16 евчук З.М. не знає, раніше квартиру продати не міг, адже це не просте питання і не було покупців на потрібну ціну. Попередніх договорів на продаж квартири у нього не було і відповідно зобов`язань за ними також.

Свідків у цьому кримінальному провадженні при визначенні обсягу доказів та встановленні порядку їх доказування стороною обвинувачення та стороною захисту заявлено не було, клопотань про доповнення судового розгляду захисником та/або обвинуваченим не було заявлено.

З показів обвинуваченого та потерпілої достеменно зрозумілим є те, що між ним та колишньою дружиною наявний тривалий конфлікт та суттєві суперечності з приводу майнових питань, адже він вважає АДРЕСА_4 сьяна, 2/1 своєю одноособовою власністю ОСОБА_13 ленко М.О. спільною власністю подружжя і порозуміння з цього приводу між ними відсутнє.

Поряд з цим, у ході судового розгляду було встановлено, що безпосередньо перед відвідуванням Центру надання адміністративн ОСОБА_4 елько І.М. не узг ОСОБА_13 ленко М.О. питання перереєстрації їх спільного сина за адресою, відмінною він тієї, де вони проживали родиною, тоді як продати квартиру він мав і бажання і причини, а ОСОБА_13 ленко М.О. ні. До того ж суттєву мав перепону на шляху до продажу квартири у вигляді реєстрації у ній квартирі малолітньої дитини.

Як вбачається з повідомлення про скасування зняття з місця проживання від 21.01.2019 (документ, поданий стороною обвинувачення та оцінений судом в якості належного і допустимого доказу у справі) 19.09.2018 до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб надійшло повідомлення про зняття з реєстрації місця п ОСОБА_4 елька І.М. за АДРЕСА_2 1, кв. 319 з одночасною реєстрацією за АДРЕСА_5 , 5, кв. 5. Вказаним відділом проведено реєстраційну дію та процедуру зняття з реєстрації адреси місця проживання. Проте, як з`ясувалося пізніше 21.01.2019, за АДРЕСА_2 1, кв. 319 залишилася зареєстрованою неповнолітня ОСОБА_15 елько В.І., а тому 21.01.2019 Відділом проведено скасуван ОСОБА_4 елька І.М. з реєстрації за цією адресою, адже чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації особи у віці до 14-ти років одноосібно у житловому приміщенні, допустимим є реєстрація з одним з батьків.

У заяві від 03.04.2019, б ОСОБА_4 елько І.М. подав до Центру надання адміністративних послугу Голосіївської районної у м. Києві державній адміністрації вказу ОСОБА_13 ленко М.О. дає згоду своєму ч ОСОБА_4 ельку І.М. зняти з реєстрації їх неповнолітньо ОСОБА_15 елька В.І., зареєстрованого за АДРЕСА_2 1, кв. 319 та здійснити його реєстрацію за АДРЕСА_1 67, кв. 4.

Поряд з цим, у ході з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами не видалося за можливе установити, що станом на 0 ОСОБА_13 ленко М.О. була відом АДРЕСА_1 67, кв. 4 та потенційна можливість реєстрації їх спільного з обвинуваченим сина за такою адресою. У зв`язку з цим продемонстрована під час допиту вп ОСОБА_4 елька І.М. у відсутності у нього сумнівів щодо справжності цієї заяви є такою, що не відповідає фактичним обставинам і є беззмістовною.

Суд враховує, що питання походження заяви від 03.04.2019 не було з`ясовано на стадії досудового розслідування і матеріали судової справи не дозволяють установити її появу з огляду на виявлення у ній ознак підроблення. Разом з тим, суд не наділений повноваженнями на розслідування подій, які містять ознаки кримінального правопорушення поза межами висунутого обвинувачення у зв`язку з чим це питання у межах даного кримінального провадження не вирішується.

Подану представником потерпілої документацію, що стосується в ОСОБА_4 льком І.М. спірної квартири (договір купівлі-продажу квартири від 08.11.2019, квитанції про оплату збору за придбання квартири, договір міни від 11.04.2008, інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, технічний паспорт на спірну квартиру, нотаріально посвідч ОСОБА_4 елька І.М. від 08.11.2019, висновок про вартість, ідентифікуючі документи набувачів спірної к ОСОБА_4 елька І.М., витяги з реєстрів права власності та обтяжень тощо), у тому числі попередній договір купівлі-продажу, за яким обвинувачений зобов`язувався, серед іншого, зняти з реєстрації у квартирі всіх зареєстрованих у ній осіб та його нотарільно посвідчену заяву від 08.11.2019 про відсутність прав малолітніх дітей на неї, суд не приймає в якості доказів винуватості, адже оцінює їх як недопустимі, адже вони надійшли до суду не від сторони публічного обвинувачення з дотриманням засад рівності і змагальності. При цьому суд зауважує, що чинне процесуальне законодавство не визначає потерпілу особу стороною кримінального провадження і не наділяє її, так само як її представника, повноваженнями на збирання і представлення суду доказів винуватості обвинуваченого.

У п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України закріплено право потерпілого подавати докази слідчому, тоді як повноваження підтримувати обвинувачення в суді покладено на сторону обвинувачення, тобто прокурора.
Як вбачається з матеріалів судової справи на стадії досудового розслідування потерпіла в особі свого представника повноцінно використала своє право на подання слідчому фактичних даних, що стосуються події кримінального правопорушення і які були уповноваженою особою прийняті в якості доказів та у подальшому відкриті стороні захисту з дотриманням належної процедури.

На підставі викладеного, документи, які подав суду представник потерпілої 12.07.2021 під час судового засідання, прийнято судом виключно в якості доказів в межах розгляду цивільного позову в порядку приписів ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України, адже суду було доведено, що такі документи представник потерпілої отримав лише 26.06.2021 після ознайомлення з ними у цивільній справі № 752/2441/21, куди вони були долучені приватним нотаріусом Київського міського нотаріально ОСОБА_18 сохою С.С. на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2021 № 752/2441/21 про витребування доказів, а з огляду на їх ОСОБА_4 елька І.М. вони наявні.

Як вказувалося вище, за наслідками проведення почеркознавчої експертизи, яка призначалася на стадії досудового розслідування, судовим експертом зроблено висновок про те, що рукописн ОСОБА_13 ленко М.О. та рукописний підпис у графі Підпис на заяві від 03.04.2019, складеній на спеціальному бланку нотаріальних документів ННТ 654496, що зареєстрована у реєстрі за № 473 про згоду на зняття з реєстрації неповнолітнього сина вик ОСОБА_13 ленко М.О., а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Зазначений висновок експерта № СЕ-19/111-20/54774/ПЧ від 31.12.2020 суд приймає як належний, допустимий і достовірний доказ у справі, що підтверджує факт підробки офіційного документа, який був використаний для вчинення юридично значимих дій. При цьому суд враховує, що при проведенні експертного дослідження уповноваженим експертом було використано оригінал заяви від 03.04.2019, яка була отримана від Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів та вилучена з дотриманням вимог процесуального законодавства (протокол тимчасового доступу від 06.11.2020 та опис речей і документів від 06.11.2020 долучено до матеріалів судової справи).

Проголошені під час судового розгляду зауваження захисника стосовно того, що почеркознавча експертиза заяви від 03.04.2019 була проведено до того, як цей документ було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні судом прийнято до уваги, проте не оцінено як підставу для несприйняття визнання висновку експерта в якості належного, допустимого і достовірного доказу, адже будь-які процесуальні передумови для цього не віднайдено.

Інших заяв та/або клопотань з приводу неналежності, недопустимості, недостовірності цього доказу до суду не надходило.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріальног ОСОБА_16 евчук З.М. у ході досудового слідства повідомила, що не має можливості надати документи, які стали підставою для посвідчення 03.04.2019 за реєстровим № 473 заяви про заняття з реєстраційного обліку неповн ОСОБА_15 елька В.І., оскільки нею, як приватним нотаріусом 03.04.2019 реєстровий № 473 не використовувався, а нотаріальна дія за цим номером була вчинена 11.04.20 ОСОБА_16 евчук З.М. вказала, що ні 03.04.2019, ні 11.04.2019 вона як нотаріус не посвідчувала заяви про зняття з реєстраційного обліку неповн ОСОБА_15 ел ІНФОРМАЦІЯ_3 народження (відповідь № 112/01-16 від 12.03.2020 на письмову вимогу слідчого у кримінальному провадженні № 0009635, подану прокурором в ході судового розгляду, долучено до матеріалів судової справи та прийнято в якості належного і допустимого письмового доказу сторони обвинувачення).

Оцінюючи наявні докази, суд вважає за належне виокремити документ, поданий захисником обвинуваченого скорочений витяг з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних дій, на якому наголошувал ОСОБА_12 мейко Г.О. як на такий, що містить фактичні дані, які ставлять під сумнів твердження приватного нотаріуса Київського міського нотаріальног ОСОБА_16 евчук З.М., викладені у листі від 12.03.2020. Так, зазначений витяг містить дані про те, що спеціальний бланк нотаріальних документів ННТ 654496 був витрачений 03.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріальног ОСОБА_16 Шевчук З.М.

З огляду на зміст відповіді нотаріуса на вимогу слідчого, дані про витрачання описаного нотаріального бланка жодним чином не суперечать і не спростовують відомостей, що наявні в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних дій.

Як вказувалося вище, при визначення обсягу доказів і порядку їх дослідження вимог про допит свідків, у тому числі приватного нотаріуса Київського міського нотаріально ОСОБА_16 евчук З.М. заявлено не було.

Отже, у ході судового розгляду було встановлено, що після розлучення ОСОБА_4 іль ОСОБА_13 ленко М.О. їх спільний малолітній син залишився бути зареєстрованим за адресою сумісного місця проживання колишнього подружжя з батьком, проте фізично з`їхав разом з матір`ю до її батьків у віддалений район ОСОБА_13 ленко М.О. заперечувала проти реєстрації сина за місцем їх фактичного прож АДРЕСА_3 кревського, позивалася до колишнього чоловіка про стягнення аліментів на утримання дитини, про визначення місця проживання дитини, про зміну способу стягнення аліментів, про стягнення коштів на додаткові витрати на утримання малолітньої дитини. Із заявлених до стягнення аліментів у сумі 10000,00 грн у ході розгляду відповідно ОСОБА_4 елько І.М. заперечено розмір позовних вимог, які він визнав в сумі 2000,00 грн, а позовні вимоги про визнання місця проживання дитини з матір`ю визнав у повному обсязі (обставини установлені з письмових доказів, поданих стороною захисту з дотриманням порядку їх долучення).

За твердженнями обвинуваченого, не спростованими і жодним чином не запереченими прокурором, потерпілою і представником по ОСОБА_4 елько І.М. мав значну заборгованість як за договором кредиту, так і перед приватними позикодавцями (копія договору кредиту з наступними змінами в матеріалах судової справи).

0 ОСОБА_4 елько І.М., маючи намір продати спірну квартиру для погашення численних боргів вчинив дії, спрямовані на зняття з реєстрації у цій квартирі малолітнього сина, не узгоджуючи це з матір`ю дитини, не повідомляючи її про це, не запрошуючи її до Центру надання адміністративних послуг. ОСОБА_4 елько І.М. використав для своїх замислів письмову згоду матері, тоді як підпис на цій заяві та рукописний напис прізвища та і ОСОБА_13 ленко М.О. був виконаний не нею, тобто обвинувачений пред`явив компетентному органу завідомо підроблений документ, необхідний для вчинення юридично значимої ді ОСОБА_4 елько І.М. відчужив квартиру, про що також не ОСОБА_13 ленко М.О., кошти від продажу квартири їй не передавав.

Враховуючи ступінь довіри між обвинуваченим та потерпілою, особливості стилю спілкування між ними, наявність глибоких розбіжностей у вирішенні спірних питань, пов`язаних з розподілом майна подружжя, особисте неприязне ставлення одне до одного практично недовірливі стосунки у періо ОСОБА_4 льком І.М. було використано заяву від 03.04.2019 про згоду на зняття з реєстрації неповнолітнього сина, обвинувачений не міг не засумніватися у справжності такої заяв та не міг не усвідомлювати ОСОБА_13 ленко М.О. не має жодного бажання йти йому на зустріч та погоджувати зняття сина з реєстрації у спірній квартирі та залишатися осторонь він коштів, вилучених від продажу квартири, в якій проживала з ним однією сім`єю.

Описані вище обставини беззаперечно й переконливо свідчать про об ОСОБА_4 елька І.М. у ОСОБА_13 ленко М.О. не складала і не підписувала заяву (текст викладений на бланку, що зберігається у матеріалах судової справи у цьому кримінальному проваджені) та відповідно про наявність умислу на використання підробленого документа, а також його вину у використанні завідомо підробленого документа.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни судом не встановлено.

У кримінальному провадженні з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо строків звернення до суду, форми і змісту заявлено цивільний позов про стягнення з цивільного відп ОСОБА_4 елька І.М. н ОСОБА_13 ленко М.О. 75000,00 грн моральної шкоди, зумовленої душевними переживаннями та стр ОСОБА_13 ленко М.О. через позбавлення її та дитини єдиного житла, через зняття дитини з місця реєстрації та за у ОСОБА_4 елько І.М. категорично відмовляється відшкодовувати завдані збитки. Позовну заява ОСОБА_13 ленко М.О. та її представником ОСОБА_14 Петровичем.

Також цивільна позивачка просить покласти на цивільного відповідача 30000,00 грн судових витрат на правову допомогу адвоката, на підтвердження понесення яких суду подано попередній розрахунок витраченого адвокатом часу, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.03.2021 № 09 на суму 30000,00 грн, ордер від 27.03.2020, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду про надання правової допомоги, попередній розрахунок витраченого часу адвоката.

Під час розгляду цивільного позову по суті потерпіла і її представник заявлені вимоги підтримали, оголосивши свої обґрунтування. Представник потерпілої посилався на те, що обвинувачений намагається заволодіти майном потерпілої, щоб потім розпорядитися ним на власний розсуд і позбавити майна ОСОБА_13 ленко М.О., а й спільну дитину, яка змушена проживати у неналежних умовах. Потерпіла купувала нові речі для побуту і проживання дитини, за що несла відповідні витрати.

Обвинувачений та його захисник цивільний позов не визнали, заперечувати проти його задоволення, вважаючи необґрунтованим і безпідставним.

Заслухавши пояснення сторін за цивільним позовом, представника потерпілої і захисника, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, покази обвинуваченого і потерпілої в частині, що стосується цивільного позову, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог.
Так, ч. 1 ст. 128 КПК України унормовано, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Нормами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Суд зазначає, що дійсно пов`язаність дій зі зняття з реєстрації малолітньої дитини за АДРЕСА_2 1, кв. 319 та подальшими діями з відчуження такої квартири без відома колишньої дружини, мала місце, адже в силу діючого законодавства продаж об`єктів нерухомого майна, в яких зареєстровані неповнолітні неможливий. Разом з тим, на сьогоднішній ОСОБА_19 лько ОСОБА_13 ленко М.О. існує спір стосовно визначення частки у власності спірною квартирою, навіть подано не один цивільний позов до суду, що доводиться документами, приєднаними в якості доказів за цивільним позовом та слідує з показань як обвинуваченого, так і потерпілої. Проте спір про право між сторонами не вирішений, а тому у суду, який розглядає кримінальне провадження і заявлений у ньому цивільний позов про відшкодування шкоди, не має наразі підстав вести мову про те, що саме зняття з реєстрації дитини завдало шкоди потерпілій у кримінальному провадженні особі і має своїм наслідком її моральні страждання.
Як вказувала сама потерпіла, вона ніколи не була зареєстрована у спірній квартирі, проте це не заважало їй там проживати, тобто, зняття з реєстрації сина не може розглядатися у цьому разі єдиною причиною, за якої вона і син позбавлені єдиного житла. Такою причиною доцільно розглядати набуття на цю квартиру права власності іншими особами внаслідок ї ОСОБА_4 ельком І.М.
Отже, суд не вбачає прямого безпосереднього причино-наслідкового зв`язку від зміни місця реєстрації дитини та по ОСОБА_13 лен ОСОБА_15 елька В.І. єдиного житла, про що вказує цивільна позивачка.
При цьому, суттєвим є ї те, що суд у кримінальному провадженні не є судом, уповноваженим на вирішення спору про право власності.
Також необхідним для врахування є ОСОБА_13 ленко М.О. заявила позовні вимоги саме від власного імені та не ставила перед судом питання представлення інтересів малолітнього сина як його законний представник.
Таким чином, позовні вимоги судом залишаються без задоволення і з огляду на відхилення позовних вимог за цивільним позовом, судові витрати на оплату правової допомоги на цивільного відповідача на покладаються.

Під час судових дебатів сторони та учасники провадження оголосили свої міркування, щодо міри необхідного покарання, зокрема прокурор зазначила, що дії під час досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 358 КК України. При призначенні покарання слід врахувати, що обвинувачений провину не визнав, оспорював фактичні обставини, які були викладені у обвинувальному акті. На думку прокурора провина обвинуваченого у повному обсязі доведена і узгоджується з показами потерпілої. Прокурор просила призначити покарання у виді 2-х років обмеження волі, а враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, просила звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1-н рік та 6-ть місяців.

Потерпіла у судових дебатах підтримала позицію прокурора, та зазначила, що вина обвинуваченого доведена повністю.

Представник потерпілої у судових дебатах вказав, що погоджується з думкою прокурора як в частині доведеності винуватості, так і щодо виду і міри покарання.

Обвинувачений у судовий дебатах проголосив, що свою вину не визнає та відповідно заперечує проти задоволення цивільного позову.

У ході промови у судових дебатах захисник відхилила обставини вчинення підзахисним інкримінованого йому кримінального правопорушення посилаючись на те, що як зазначається у обвинуваль ОСОБА_4 елько І.М. обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України тобто у використанні завідомо підробленого документа. Однак у ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би давав підстави вважати ОСОБА_20 елько М.І. міг знати, що використаний документ є підробленим.

Також зазначено, ОСОБА_13 ленко М.О. жодним чином не порушено тому, що вона ніколи не було прописана у квартирі та жодного рішення суду про визнання квартири спільною сумісною власністю немає, а на даний час кредитні зобов`язання перед банком повністю припинені. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, який свідчить про об ОСОБА_4 елька І.М. про факт підроблення заяви. Також захисник звертала увагу на той факт, що на даний час дитина прописана у квартирі знайомих разом з батьком. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ст. 373 КПК просила виправдати обвин ОСОБА_4 релька І.М.

При обранні міри покарання суд враховує позицію сторін та учасників провадження щодо міри покарання, особу обвинуваченого, вік, наявність зобов`язань зі сплати аліментів з рішенням суду, наявність вищої освіти, фаху, місця роботи, місця реєстрації і проживання, соціальних зв`язків, обставини того, що обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: класифікацію вчиненого за ч. 4 ст. 358 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, наслідки, поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.
Також суд зазначає, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України у період іспитового строку, призначеного йому за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.01.2019. Проте, оскільки у п ОСОБА_4 елько І.М. був звільнений від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ухвалою. Голосіївського районного суду міста Києва від 23.01.2020, яка на цей час не скасована, при призначенні покарання у цьому кримінальному провадженні такі обставини не враховуються в якості обтяжуючих.

Отже, обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України судом не встановлено.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відсутністю визнання і каяття, доцільним видається призначення покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1-н рік та 6-ть місяців.При цьому суд знаходить можливим ОСОБА_4 елька І.М. від відбуття покарання з випробуванням у порядку приписів ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, що перебуває у рівномірному співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного, та базується на тому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.
Речовими доказами у кримінальному провадженні в установленому законодавством порядку визнано заяву серії ННТ 654496, посвідчену приватним нотаріусом Київського місько ОСОБА_16 евчук З.М. ОСОБА_13 ксандрівни від 03.04.2019, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0009635.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речовий доказ підлягають залишенню на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного дослідження в розмірі 1470,05 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 колайовича від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.
Згідно з приписами ст. 76 КК України по ОСОБА_4 колайовича обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У задоволенніцивільно ОСОБА_13 ксан ОСОБА_4 колайовича про стягнення 75000,00 грн моральної школи відмовити повністю

Речовий доказ, а саме: заяву серії ННТ 654496, посвідчену приватним нотаріусом Київського місько ОСОБА_16 евчук З.М. ОСОБА_13 ксандрівни від 03.04.2019 про згоду на зняття з реєстрації неповнолітнього сина, зареєстровану в реєстрі за № 473, поміщену до полімерного сейф пакету № 7022020, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0009635 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1470 (одна тисяча чотириста сімдесят) грн 05 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та потерпілій, направити прокурору, захиснику, представнику потерпілої.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Проголошення вироку відбулося 27.09.2021 після виході суду з нарадчої кімнати, видалення до якої відбулося 24.09.2021.

Суддя