Провадження № 1-кп/369/1800/21
В И Р О К
іменем України
22.09.21 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 19 квітня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Баришівка Броварського району Київської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має середню спеціальну освіту, тимчасово не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК України),
з угодою про визнання винуватості між прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 13 серпня 2021 року ,
встановив:

19 квітня 2021 у період з 10:10 год. по 10:23 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , будучи зупинений екіпажем сектору реагування патрульної поліції (далі СРПП) Трель-202 відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за порушення правил дорожнього руху на перехресті вулиць Балукова та Перемоги в с. Крюківщина Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області під час керування автомобілем марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , та маючи ознаки алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на розгляд справи за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення шляхом винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення адміністративної відповідальності, діючи у власних інтересах з раптово виниклим умислом, направленим на надання патрульним поліцейським, тобто службовим особам, неправомірної вигоди за не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, запропонував неправомірну вигоду в сумі 900 грн номіналом по 200 грн в кількості 2 купюр та номіналом 500 грн в кількості 1 купюри, поліцейському СРПП відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області сержанту поліції ОСОБА_7 , який призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області №47 о/с від 17 лютого 2021 року, який з 08:00 год. 19 квітня до 08:00 год. 20 квітня 2021 року, перебував на чергуванні в складі автопатруля «Трель-202» разом з поліцейським СРПП відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_8 .
Відразу після цього ОСОБА_4 , отримавши відмову від ОСОБА_7 у прийнятті неправомірної вигоди службовій особі, достовірно розуміючи те, що особи, яким він пропонує неправомірну вигоду є службовими особами, а саме поліцейськими, оскільки останні вдягнуті у формений одяг, пересувались на спеціально обладнаному патрульному автомобілі з відповідними розпізнавальними написами, та здійснювали свої службові обов`язки по патрулюванню в складі автопатруля «Трель-202», продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди вказаним працівникам поліції за не складання ними протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, продовжив свої дії по наданню неправомірної вигоди зазначеному поліцейському та надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 900 грн номіналом по 200 грн в кількості 2 купюр та номіналом 500 грн в кількості 1 купюри, залишивши їх біля важеля коробки передач службового автомобіля марки «Toyota Prius» днз НОМЕР_3 .
Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_4 дій з використанням наданої їй влади.
13 серпня 2021 року між прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання щодо речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, відповідно до змісту вказаного в угоді та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, просив затвердити угоду про визнання винуватості, посилаючись на добровільність її укладення.
Суд зауважує, що потерпілі в цьому кримінальному провадженні відсутні.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто в пропозиції та наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_4 дій з використанням наданої їй влади, яке, згідно з ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
При цьому, судом встановлено, що обвинувачений злочин вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статей 66, 67 КК України судом не встановлено.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При узгодженні покарання сторонами угоди, зокрема прокурором повною мірою враховано положення ч. 1 ст. 369 КК України та загальні засади призначення покарання.
Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_6 і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 468 469, 472 474, 475 КПК України, ст. 96-1 КК України
ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 13 серпня 2021 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Речові докази:

-Грошові кошти, а саме: 2 (дві) купюри номіналом по 200 (двісті) грн серії КЙ1605241 та ГБ9197178 та 1 (одна) купюра номіналом 500 (п`ятсот) грн серії ЦБ0712808, які передані на депозитний рахунок ГУ НП в Київській області примусово безоплатно вилучити у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України;

-диск «DVD-R16х» помаранчевого кольору марки «Videx», ємністю 4,7 Gb, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1