УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002603 від 22 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідча СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002603 від 22 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002603 від 23 вересня 2021 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України.
22 вересня 2021 року під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 4 комп`ютерні флеш-накопичувачі, поміщено до спец. пакету №SUD4008922; ноутбук «Mac Book pro, Retina 13 iren» early 2015, серійний номер НОМЕР_1 сірого кольору та зарядний пристрій до нього, поміщено до спец. пакету №SUD4008923; мобільний телефон марки «Iphone 12 mini» синього кольору IMEI: 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , поміщено до спец. пакету №SUD1140927.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, у ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно. У зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Прокурор в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, 25 жовтня 2021 року до канцелярії суду подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, в якому зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, зазначивши, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року надано дозвіл на обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Адвокат ОСОБА_5 який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 12 листопада 2021 року подав до суду заперечення щодо клопотання про накладення арешту на майно, в яких просив провести розгляд клопотання у його відсутність та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, посилаючись на наступне.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено. ОСОБА_6 , який є власником майна, на яке слідчий просить накласти арешт, у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернулася слідча СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 , що суперечить вимогам частини другої статті 64-2 КПК України. Отже, клопотання подано особою, яка не наділена правом звернення до суду, тому вважає, що в його задоволенні слід відмовити.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала клопотання, власника майна чи його представника, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, положення статті 28, частини першої статті 172 КПК України, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002603 від 23 вересня 2021 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статі 152 КК України.
Відповідно до протоколу обшуку від 22 вересня 2021 року, під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 було вилучено: 4 комп`ютерні флеш-накопичувачі, ноутбук «Mac Book pro, Retina 13 iren» early 2015, серійний номер НОМЕР_1 сірого кольору та зарядний пристрій до нього; мобільний телефон марки «Iphone 12 mini» синього кольору IMEI: 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 .
Постановою слідчого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 від 23 вересня 2021 року вищезазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002603 від 23 вересня 2021 року.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року надано дозвіл слідчому відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , слідчому Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 з метою виявлення та вилучення: 4-х комп`ютерних флеш-накопичувачів, ноутбуку «Mac Book pro» сірого кольору та зарядного пристрою до нього; ноутбуку «Mac Book pro, Retina 13 iren» earlу 2015, серійний номер НОМЕР_1 сірого кольору та зарядного пристрою до нього; мобільного телефону марки «Iphone 12 mini» синього кольору IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 .
Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З матеріалів судового провадження вбачається, що у кримінальному провадженні № 0002603 від 23 вересня 2021 року, жодній особі не повідомлено про підозру.
За таких обставин, власник майна, з клопотанням про накладення арешту на майно яких звернувся слідчий, за погодженням з прокурором, на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Так, частинами першою-третьою статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий, що суперечить вимогам частини другої статті 64-2 КПК України, оскільки в ній міститься імперативна норма про можливість звернення з таким клопотанням лише прокурором.
Ураховуючи викладене, а також те, що клопотання подане до суду неналежною особою, слідчий суддя вважає, що клопотання подано до суду із порушенням вимог КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні
З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И Л А :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002603 від 22 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, відмовити.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1