Справа № 642/5955/21
Номер провадження № 1-кс/642/3291/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 на постанову про зупинення досудового розслідування від 02.10.2018,-

Встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001183 від 18.04.2017 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У вимогах даної скарги, особа, яка її подала зазначає, що у травні 2018 року ОСОБА_3 з телефонної розмови із слідчим стало відомо, що він перебуває у розшуку у кримінальному провадженні №0001183. Також йому стало відомо, що з 06.03.2018 року він має статус підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України.
01.09.2021 при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження адвокатом ОСОБА_4 отримано постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_5 від 01.10.2018 року про зупинення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку з розшуком підозрюваного.
Вважає, що підозра ОСОБА_3 06.03.2018 року не вручена у належний спосіб, що свідчить про безпідставність набуття останнім статусу підозрюваного та наступного оголошення розшуку останнього. До постановлення оскаржуваної постанови слідчим не вжито жодних заходів щодо з`ясування місця перебування останнього. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово з`являвся до слідчого для допиту, але так і не був допитаний. Також, ним подавались клопотання, скарги.
Заявник вважає постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 01.10.2018 формальною та просить скасувати.
Мотивуючи означену скаргу адвокат ОСОБА_4 посилається на незаконність оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст. 110 КПК України. Окрім того, вказує, що не було правових підстав для зупинення досудового розслідування, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_3 мало місце вручення повідомлення про підозру у процесуальний спосіб, передбачений ст. 278 КПК України, що вказує на відсутності статусу підозрюваної особи.
У судове засідання адвокат ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив розглядати скаргу без його участі, скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.
Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, на повторний запит суду щодо надання матеріалів кримінального провадження №0001183, надано матеріали кримінального провадження №0001183.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Дослідивши доводи поданої скарги, надані докази та матеріали кримінального провадження №0001183 у їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного.
Встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001183, яке було зареєстроване у ЄРДР 18.04.2017 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушенняч.3 ст.368 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.
Як визначено у ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідні та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Постанова про зупинення кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які обумовлюють її зупинення, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також виконання завдань кримінального провадження.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_5 від 01.10.2018 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру визначений положеннями ст.280 КПК України.
Не зважаючи на те, що предметом оскарження під час досудового розслідування є конкретне процесуальне рішення - постанова про зупинення досудового розслідування, - його неможливо розглядати і оцінювати відірвано від умов, в яких воно прийняте.
Відповідно до ч. 1ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру. Отже, відповідні нормативні приписи спрямовують діяльність слідчого судді при розгляді скарги на постанову про зупинення досудового розслідування на дослідження умов її прийняття в світлі конкретних обставин відповідного кримінального провадження. Умова наявності у кримінальному провадженні особи з процесуальним статусом підозрюваного об`єктивізується не лише через вказівку на наявність підозрюваного у відповідній постанові слідчого, прокурора. Слідчий суддя, досліджуючи правомірність прийнятого рішення, має встановити, що певна особа набула процесуального статусу підозрюваного відповідно до встановленої законом процедури.
Оскільки, в цій справі ставиться питання про набуття ОСОБА_3 процесуального статусу підозрюваного, слідчий суддя, перш за все, досліджує це питання.
Частиною 1статті 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1ст. 278 КПК України). Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Такий спосіб вручення повідомлення про підозру передбачає, що особа, якій такий документ адресовано, зможе дізнатися про його надходження з усіх доступних джерел.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що повідомлення про підозру складено та направлено ОСОБА_3 06.03.2018 поштовим зв`язком на кілька адрес останнього відомих органу досудового розслідування місця проживання.

Вказані повідомлення повернулись до слідчого у зв`язку із закінченням терміну зберігання листів та їх неотриманням адресатами.

Згідно інформації з матеріалів доданих адвокатом ОСОБА_4 до скарги за вказаними адресами ОСОБА_3 фактично не проживав з 03 липня 2017 року та останньому взагалі нічого не було відомо про можливість оголошення йому підозри в майбутньому - березні 2018 року, щоб отримати поштову кореспонденцію. Крім того, слідчий ОСОБА_5 мав номер його контактного телефону, адже ОСОБА_3 прибував на допит в якості свідка в 2017 році.

Крім того, згідно змісту постанови про зупинення досудового розслідування від 01.10.2018 у двох останніх абзацах мотивувальної частини постанови зазначено саме підстави зупинення, а саме:

- 06.03.2017, встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_3 вказану підозру складено та направлено разом з повістками про виклик за відомими слідству місцям проживання останнього.

- Однак, станом на 24.05.2017, ОСОБА_3 на виклики слідчого не прибув, про те, чи отримав повідомлення про підозру не повідомив, за місцем свого проживання та роботи відсутній, а також не повідомив про причини своєї неявки.

Таким чином, органом досудового розслідування не вжито заходів для вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, а тому ОСОБА_3 не є таким, що набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

До аналогічних висновків 24.07.2018 дійшов слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_6 при розгляді клопотання заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу по справі №757/31219/18-к приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Щодо оцінки самої оскаржуваної постанови, то слідчий суддя зазначає наступне.

Зупинення кримінального провадження є механізмом відтермінування досягнення завдань кримінального провадження у випадках, коли виникають об`єктивні обставини, що унеможливлюють повноцінне здійснення стадії досудового розслідування. Обґрунтованість зупинення кримінального провадження (наявність підстав, умов та належного мотивування) обумовлює правомірність такої паузи. Підстави, порядок та умови зупинення досудового розслідування встановлені главою 23 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, у справі з розгляду скарги сторони захисту на постанову про зупинення досудового розслідування слідчий суддя в межах судового контролю і винесених на розгляд питань має встановити дотримання зазначених підстав слідчим, прокурором при прийнятті процесуального рішення про зупинення досудового розслідування.

Однією із передбачених статтею 7 КПК України засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1ст. 22 КПК України).

01.10.2018 року старший слідчий в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_5 виніс постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001183.

Слідчий суддя вважає, що зупинення досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у постанові від 01.10.2018 не обґрунтовано та не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Винесення уповноваженим суб`єктом постанови про відновлення досудового розслідування, хоча і припиняє сам стан зупинення кримінального провадження, однак не спростовує чинність раніше винесеної постанови про його зупинення та не заперечує її законності та обґрунтованості.

В свою чергу, інститут оскарження рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування і самі повноваження слідчого судді скасувати таке рішення пов`язані, в першу чергу, з його необґрунтованістю, невмотивованістю або незаконністю.

Зі змісту постанови від 01.10.2018 року вбачається, що вказане рішення прийняте на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, та як зазначено у мотивувальній частині - у зв`язку з тим, що станом на 24.05.2017 ОСОБА_3 на виклики слідчого не прибув, про те, чи отримав повідомлення про підозру не повідомив, за місцем свого проживання та роботи відсутній, а також не повідомив про причини своєї неявки.

З матеріалів кримінального провадження № 0001183 вбачається, що у розшук ОСОБА_3 було оголошено лише постановою від 19.04.2018 року, після чого його місце знаходження було встановлено 24.05.2018, та повідомлено слідчого про повернення матеріалів для організації розшуку, без виконання у частині оголошення розшуку.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи відомостей ще 07.05.2018 за вихідним номером №2665/119-14/03-2018 управлінням карного розшуку ГУНП в Харківській області старшому слідчому в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , повернуто матеріали для організації розшуку підозрюваного ОСОБА_3 , адже місце заходження, проживання та праці встановлено.
Також, 07.05.2018 за вихідним номером №70/14-2923 Управлінням СБУ в Харківській області старшому слідчому в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 повідомлено мобільні телефони ОСОБА_3 , місце проживання, та місце здійснення адвокатської діяльності.

Таким чином, вбачається, що вже станом на 24 травня 2018 року слідчому було надано повні відомості щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_3 , надано інформацію щодо місця проживання, місця роботи, засоби зв`язку, тощо.

Тобто, оскаржувана постанова не містить жодних належних мотивів, обґрунтування прийнятого процесуального рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Частина 5 ст. 280 КПК України визначає, що після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Отже, однією з передумов для зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні є обов`язок слідчого провести всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Натомість у оскарженій постанові від 01.10.2018 року не зазначено, які слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення місця знаходження підозрюваного здійснювались та такі дані не надані стороною обвинувачення під час судового розгляду скарги.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 не є таким, що набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відсутність належного обґрунтування винесення постанови про зупинення, недотримання слідчим вимог ст.ст.280,281 КПК України, слідчий суддя визнає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,9,110,280,303,304,306, 376 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_5 від 01.10.2018 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001183 від 18.04.2017 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1