ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000100 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє:
- 26.02.2020 року вироком Овруцького районного суду Житомирської області за ст. 126-1 до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,
- 18.12.2020 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 26.02.2020 року вироком Овруцького районного суду Житомирської області за ст. 126-1 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт, 28.04.2020 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 року «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», ознайомлений Володимир-Волинським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області із порядком відбування призначеного судом покарання та наслідками в разі ухилення від його відбування, передбаченими ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Того ж дня ОСОБА_4 отримав направлення для відбування громадських робіт у комунальному підприємстві «Управляюча житлова компанія», згідно якого останній повинен був приступити до відбуття покарання з 30.04.2020 року.
Однак, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, в період часу з 30.04.2020 року по 30.09.2020 року без поважних на те причин, жодного разу не з`явився для відбування покарання у виді громадських робіт у комунальному підприємстві «Управляюча житлова компанія», тим самим систематично допустив порушення вказаного Порядку, чим умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав показання в яких повністю підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказав, що шкодує про вчинене, щиро кається.
Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, які характеризують його як особу.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , котрі виразились в ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських робіт кваліфікуються за ч.2 ст.389 КК України.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Оцінивши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненому ним ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських, тобто кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.389 КК України доведена повністю, а його неправомірні дії кваліфіковано вірно.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За наявними матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, працездатний проте ніде не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, неодружений проте на даний час проживає у цивільному шлюбі. За місцем проживання характеризується негативно.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, системність протиправної поведінки обвинуваченого, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення кримінальних правопорушень, підвищену суспільну небезпеку, а також недієвість попередньо призначених покарань, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді арешту в межах санкції статті, передбаченої ч.2 ст.389 КК України.
Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Обране обвинуваченому покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
Крім того, судом встановлено, що 18.12.2020 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Виконання покарання за вказаним вироком відбувалось окремо від покарання, призначеного вироком Овруцького районного суду Житомирської області у виді 240 годин громадських робіт.
Згідно повідомлення Володимир-Волинського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області № 37/1/2429-21 від 02.09.2021 року, за час перебування на обліку станом на 02.09.2021 року ОСОБА_4 не відбув жодної години призначеного покарання у виді 120 годин громадських робіт за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.12.2020 року.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин до постановлення вироку Володимир-Волинського міського суду від 18.12.2020 року, тому суд при призначенні остаточного покарання застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.
Окремо, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також те, що злочин у цьому провадженні він вчинив в період невідбутого покарання та непогашеної судимості за попередньо вчинений ним умисний злочин, за який його було засуджено вироком Овруцького районного суду Житомирської області за ст. 1261 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Згідно повідомлення Володимир-Волинського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області № 37/1/2428-21 від 02.09.2021 року, за час перебування на обліку станом на 02.09.2021 року ОСОБА_4 не відбув жодної години призначеного покарання у виді 240 годин громадських робіт за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26.02.2020 року.
З урахуванням наведеного, суд також визначає остаточне покарання ОСОБА_4 , в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді арешту та на підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, до відбуття визначає йому покарання у виді арешту.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати по справі та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Згідно ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2020 року та з врахуванням вимог ч.1 ст.72 КК України визначити покарання ОСОБА_4 у виді арешту на строк 3 (три) місяці 10 (десять) днів.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року і за сукупністю вироків із застосуванням правил, передбачених ч.1 ст.72 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1