ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/6836/21
Провадження № 1-кп/210/771/21

"30" листопада 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 01 листопада 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 листопада 2021 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на ринку «Соцмісто», що розташований по вул. Соборності в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, придбав сувеніри у вигляді грошових коштів номіналом 100 гривень, у кількості чотири одиниці, що не являються грошовим знаком у вигляді випущених Національним банком України паперових грошових знаків (банкнот).

В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Червоний Гірник», що розташовано по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачивши раніше йому незнайомого чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майно ОСОБА_4 .

Переслідуючи корисливу мету та намагаючись заволодіти чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів направлених на заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_4 та перебуваючи у вищезазначеному місці шляхом обману, попросив в останнього обміняти грошові кошти, в результаті чого взяв у ОСОБА_4 дві купюри, номіналом у 200 гривень, та обміняв на чотири предмети схожих на купюри номіналом у 100 гривень, що не являються грошовим знаком у вигляді випущених Національним банком України паперових грошових знаків (банкнот). ОСОБА_4 , не оглянувши взяті купюри та вважаючи їх за справжні грошові кошти, поклав їх до кишені.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив всі дії для доведення кримінального проступку до кінця, у зв`язку з чим реалізував раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодінням чужого майна шляхом обману. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду, на суму 400 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.190 ч.1 КК України, як шахрайство, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, та призначення покарання за ст.190 ч.1 КК України у вигляді 01 (одного) року обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 01 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілим ОСОБА_4 також надано письмову згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.190 ч.1 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, винну особу, який раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебував та не перебуває, характеризується задовільно.

На підставі ст.66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання за ст.190 ч.1 КК України, у вигляді 01 року обмеження волі.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував завдані збитки, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 завданого майнового збитку на загальну суму 400,00 гривень, котрий повністю відшкодовано. Цивільний позов не заявлено. Право потерпілому на його пред`явлення роз`яснено.

Судові витрати у кримінального провадженні на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.190 ч.1 КК України, у вигляді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№20, а саме відеозапис, записаний на DVD-R диску, знятий з камер відео спостереження на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_2 01 листопада 2021 року, котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000402 від 01 листопада 2021 року, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази перераховані на арк.крим.пров.№25, а саме предмети, схожі на купюри номіналом 100 гривень, в кількості чотири одиниці, котрі згідно квитанції №1397 від 16 листопада 2021 року, зберігаються в камері схову речових доказів Відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Матеріали кримінального провадження за №0000402 від 01 листопада 2021 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/6836/21, провадження №1-кп/210/771/21.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1