Справа № 504/3987/21
Номер провадження 1-кп/504/940/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:
складі головуючого судді ОСОБА_1 ;
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000567 від 03.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця міста Одеса, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
02 серпня 2021 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в садовому товаристві «Портовик» с. Кошари Одеського району Одеської області, біля магазину, що навпроти буд. №2168 по вул. Центральна, розпивав алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, використовуючи колючо-ріжучий предмет, який носив із собою у кишені, утримуючи його у своїй правій руці, умисно наніс ним не менше трьох ударів в різні частини тіла ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого передпліччя, колото-різаної рани правої сідничної області та колото-різаної рани передньої черевної стінки, проникаючої в черевну порожнину з ушкодженням лівої частки печінки, що відповідно до п.2.1.3 «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, визнав повністю, щиро розкаявся, вказав, що того дня він був на дачі разом із своїм товаришем і вони пішли до магазину за хлібом. В магазині вони, разом з товаришем, вирішили випити пива та присіли за столик. В цьому магазині, у цей час знаходилось декілька компаній, одній з яких вони не сподобалися, а тому вони покинули цей магазин. Коли виходили з магазину, то його товариш виходив позаду нього, і його намагалися наздогнати люди з магазину, проте товариш покликав на допомогу. В свою чергу, почувши заклики про допомогу, обвинувачений повернувся до місця знаходження свого товариша, там стояло п`ять чоловіків, один з яких махав руками в його сторону і він вийняв відкидного ножа та наніс йому кілька ударів. В подальшому залишив місце події. Раніше з потерпілим обвинувачений знайомий не був. Додатково заначив, що він є інвалідом третьої групи, проживає з батьками, його матір також є інвалідом, якій необхідна постійна допомога, батько непрацездатний.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати провадження без його участі, претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000567, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 cт. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння є доведена в повному обсязі.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України є тяжким .

Згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Орган пробації вважає не можливе виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі, разом з тим основним джерелом інформації досудової доповіді є вимога про кримінальну відповідальність ОСОБА_5 і орган пробації вказує, що обвинувачений раніше судимий. Разом із тим, з аналізу вимоги про притягнення до кримінальної відповідальності від 03.08.2021 року, судимості ОСОБА_5 є погашені, а тому ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України являється раніше не судимим. Отже при призначенні покарання, суд не може брати до уваги вище вказану доповідь органу пробації.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 є громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, потерпілий будь-яких вимог до обвинуваченого не заявляє, обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом третьої групи, проживає з непрацездатними батьками, матір ОСОБА_7 є інвалідом другої групи.

Обставиною, яка передбачена ст. 66 КК України та пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України та яка обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, зазначену пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, що просив призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, думку сторони захисту, яка вважала за можливим призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, думку потерпілого, що в частині призначеного покарання поклався на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України та встановленням іспитового строку терміном на 3 роки, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Думку, про можливість застосування ст. 75 КК України, щодо обвинуваченого висловив і прокурор у судовому засіданні.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.08.2021 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено до 01.01.2022.

Суд враховуючи особу обвинуваченого та обставин встановлених під час розгляду справи, керуючись ст. 377 КПК України вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого за можливе, до набрання вироком законної сили, замінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з позбавленням свободи - на особисте зобов`язання.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 05.08.2021 року по 01.12.2021 року включно 3 (три) місяці і 27 (двадцять сім) днів, з розрахунку один день позбавлення волі за один день строку попереднього ув`язнення.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2021 року скасувати.

Речові докази, а саме: 5 кухонних ножів;1 розкладний ніж з рукояткою з елементами дерева, на лезі якого присутні плями невідомої речовини;1 металевий предмет з двома загостреними лезами;еластичний бинт з плямами речовини бурого кольору;чоловічі шорти сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору;чоловічі шорти з надписом «HUMMEL»;чоловічу майку чорного кольору;чоловічу футболку біло-сірого кольору з надписом «cavalli» знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У відповідності до ч. 1 ст. 377 КПК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1