ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/1026/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінальних проваджень №0001969 та №0002266 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 грудня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, винесеною з порушенням практик ЄСПЛ.

Зокрема, апелянт зазначає, що прокурором не надано доказів або посилань на докази, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 буде переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає про те, що судом належним чином не враховані дані про особу ОСОБА_8 , а саме те, що він перебуває в цивільному шлюбі на протязі останніх п`яти років, має вищу освіту, постійне місце проживання, відсутні відомості щодо спроб обвинуваченого ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні трьох злочинів проти власності, в тому числі тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, під час взяття його під варту офіційно не був працевлаштований, не мав стабільного та законного джерела доходу, є особою неодноразово судимою за злочини проти власності, в тому числі тяжкі, покарання за які відбував реально, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі (2 місяці), що свідчить про його негативну репутацію.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази щодо неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах СІЗО, чи неможливості надання йому там необхідної медичної допомоги. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2021 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 04 грудня 2021 року включно - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4