ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2765/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3634/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 30.01.2022 року.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення, змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням вказаних нею обов`язків, звільнити обвинуваченого з-під варти.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що прокурор не підтвердив можливість вчинення іншого злочину, оскільки обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, «цивільну» дружину, яка офіційно працевлаштована, його мати отримує пенсію та не заперечує, щоб син проживав з нею під час домашнього арешту. Крім того, вона потребує догляду, що підтверджується медичною документацією. Вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Про наявність ризиків, які на даний час не втратили своєї актуальності, свідчить тяжкість вчиненого, кількість епізодів злочинної діяльності, її системність, суспільна-небезпечність інкримінованого діяння. Оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Захисник вказує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, «цивільну» дружину, яка офіційно працевлаштована, його мати отримує пенсію та не заперечує, щоб син проживав з нею під час домашнього арешту. Проте на переконання колегії суддів вказані обставини не можуть достатньою мірою гарантувати дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки відповідно до обвинувального акту кримінальні правопорушення були вчинені неодноразово за допомогою месенджеру, при цьому обвинувачений, як встановлено органом досудового розслідування, співпрацював з Інтернет-магазином, зв`язувався з оператором цього магазину, повідомляв про залишення «закладок», у зв`язку із чим застосування більш м`якого запобіжного заходу не виключає ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність у обвинуваченого матері, дружини, з якою шлюб не зареєстровано, яка працевлаштована та має дохід, жодним чином не мінімізує заявлених ризиків, оскільки вказані обставини хоч і вказують на соціальні зв`язки обвинуваченого, але не виключними при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Судовий розгляд триває, а тому з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів не встановила підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді