ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001690 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, не зареєстрованому на території України, мешканцю АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому,

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19.02.2022.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовлено.

Продовжуючи запобіжний захід, суд першої інстанції мотивував ухвалення рішення наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні злочинів, зокрема особливо тяжкого, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даних щодо обвинуваченого, який не має зареєстрованого місця проживання, постійної роботи та міцних соціальних зв`язків, а також врахував розмір майнової шкоди, у спричиненні якої він обвинувачується. Тому вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних засобів не зможе запобігти ризикам.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги обгрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою та йому неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому в рішенні суду взагалі не конкретизовано, які саме наявні обгрунтовані ризики, які дають підстави для продовження найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 вже був скасований апеляційним судом 09.12.2020 після двох років судового розгляду (з 17.09.2018) через недоведення вини належними та допустимими доказами.

Вважає безпідставним посилання суду на ту обставину, що обвинувачений не дотримався умов ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017 про застосування запобіжного заходу у виді застави, внаслідок чого ОСОБА_7 оголосили в розшук, оскільки вона існувала давно і на сьогоднішній час відсутні будь-які нові обставини, які б вказувала на ризик переховування.

Звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини відносно ОСОБА_7 від 01.04.2021, яким Суд постановив визнати прийнятною скаргу ОСОБА_7 та постановив порушення п. 3 ст. 5 Конвенції щодо надмірної тривалості попереднього ув`язнення. Проте суд першої інстанції, не надає будь-якої правової оцінки обставинам, на які звернув увагу ЄСПЛ при вирішення зазначеної справи.

Стверджує, що суд, задовольняючи клопотання прокурора, взагалі не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

Вважає, що суд не врахував міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, визначеного місця проживання.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на те, що учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , жодних клопотань щодо участі у апеляційному провадженні не заявляли, колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі сторін кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122 КК України. Під час судового розгляду ухвалою місцевого суду від 22.12.2021 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19.02.2022.

Положеннями статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, продовжуючи строк тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, дані про особу обвинуваченого та дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо нього.

Висновки суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, на які посилається прокурор, та які на даний час не зменшилися, є правильним.

З такою оцінкою погоджується і колегія суддів апеляційного суду. Тому доводи захисника про відсутність існування ризиків є безпідставними.

Суд першої інстанції, визнаючи доведеним існування ризиків, обґрунтовано послався на обставини, щодо невиконання ОСОБА_10 умов запобіжного заходу у виді застави, обраного ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017. Давність існування вказаної обставини не зменшує актуальність цього ризику.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК України дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, є обставиною, яку необхідно враховувати при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу. Будь-яких строків давності для врахування вказаної обставини чинний КПК не містить.

Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Зокрема ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів спільно з іншими особами, при цьому, він є організатором і активним учасником вказаної групи. Враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_7 , якому висунуто більший обсяг обвинувачення, перебуваючи не під вартою, може незаконно впливати на цих обвинувачених з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Не впливає на висновки суду посилання захисника і на рішення Європейського суду з прав людини відносно ОСОБА_7 від 01.04.2021 щодо безпідставного тривалого тримання під вартою, оскільки окрім вказаних висновків, сам Суд у своїй прецедентній практиці неодноразово наголошував на необхідності забезпечення не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Крім цього, вбачається, що ОСОБА_7 не має зареєстрованого місця проживання на території України, та відсутні підтвердження про наявність постійного місця проживання.

Наявність у обвинуваченого малолітніх дітей, не вказує на зменшення ризиків, встановлених судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4