ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3206/21 Справа № 174/1108/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року, якою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
скасовано іспитовий строк і направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року задоволено подання Кам`янського районного відділу № 1 філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлення для відбування покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року.
Мотивуючи прийняте рішення, суд ураховуючи те, що засуджений ОСОБА_5 не виправдав надану йому довіру, вчиняючи нові адміністративні правопорушення вже після постановлення судом ухвали від 26 травня 2021 року про відмову у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, дійшов висновку, що виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він свідомо не бажає ставати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість висновків суду, викладених в ухвалі. Так, апелянт указує на те, що лише 2 рази не прибув до органу пробації на реєстрацію, а саме 16.11.2020 та 17.05.2021, проте він з`являвся наступного дня та пояснював причини неявки. При цьому, ОСОБА_5 указує на те, що дійсно притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки керував автомобілем не маючи спеціального права, яке було втрачено та не поновлено через скрутне матеріальне становище.
Отже, апелянт вважає, що висновок суду про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення є необґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував проти задоволення скарги засудженого, перевіривши матеріали за поданням, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджено вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Вирок набрав законної сили 04.07.2020, а 07.07.2020 його копію направлено до органу пробації та цього ж дня ОСОБА_5 поставлено на облік та заведено особову справу.
05.10.2021 до суду надійшло подання органу пробації про скасування ОСОБА_5 іспитового терміну і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року, в місця позбавлення волі.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, однак не має бажання ставати на шлях виправлення, оскільки будучи поставленим на облік в органі пробації систематично порушує порядок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме 10 разів з яких 4 рази протягом доби, що потягло накладення адміністративних стягнень.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з такого.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 було відмовлено в задоволенні подання провідного інспектора Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" про скасування звільнення від відбування призначеного вироком суду покарання щодо ОСОБА_5 .
Так, наявними матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_5 після постановлення наведеної ухвали лише 04.10.2021 був попереджений про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Разом з тим, у провадженні відсутні докази про те, що ОСОБА_5 дійсно не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, що свідчило б про його небажання ставати на шлях виправлення.
Одночасно з цим слід зазначити, що притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України не може достоменно свідчити про його стійке не бажання стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього вироком обов`язки, що свідчить про передчасність внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 іспитовий строк терміном 1 рік 6 місяців, встановленний вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року, сплинув.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а в задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Кам`янського районного відділу № 1 філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4