Справа № 539/1030/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Мильці Полтавського району Полтавської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працюючої, раніше судимої:

1. 23.04.2013 Ленінським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн;

2. 12.12.2016 колегією суддів Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на строк 6 років і 6 місяців позбавлення волі;

3. 15.05.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

за ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м.Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого:

1. 15.05.1995 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, на підставі ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2. 31.08.2000 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до 3 роки 6 міс. 27 днів позбавлення волі;

3. 26.10.2007 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі;

4. 09.06.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, на підставі ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

5. 18.11.2014 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 185, на підставі ч.1 ст. 71 КК України 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.04.2018 у зв`язку з відбування покарання;

6. 11.06.2020 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік;

за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:
23 вересня 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 23.09.2021 надійшли об`єднані кримінальні провадження №0001237, №0000363 та №0000081, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України.

Метою продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною обвинувачення вказано на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України і з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачена може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_4 в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштована, легальних джерел її доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судима за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі за скоєння злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за збут наркотичних засобів, має слабкі соціальні зв`язки, відбувала реальне покарання в місцях позбавлення волі та на даний час перебуває на іспитовому терміні. Наведені підстави, на думку прокурора, обґрунтовано не дають підстав застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що обвинувачена обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, неодноразово засуджувалася за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має. Таким чином, перебування ОСОБА_4 на волі призведе до продовження її злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів.

Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб, схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів, що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованиї їй кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор також заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.

Метою продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною обвинувачення вказано на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України і з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що обвинувачений може переховуватись від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий час, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це прокурора, суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Установлено, що ОСОБА_5 є громадянином Грузії, в м. Лубни проживає в орендованому помешканні по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, легальних джерел його доходу в ході досудового розслідування не встановлено, постійних засобів для існування не має, неодноразово судимий за скоєння корисливих та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у 2020 року Лубенським ВП оголошувався в розшук за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, має слабкі соціальні зв`язки, неодноразово відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі та на даний час в суді розглядається справа відносно ОСОБА_5 за скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 ч.3 та ч.3 185 КК України. Вказує, що наведені підстави обґрунтовано не дають підстав застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовує тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні одного епізоду злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч. 3 та 185 КК України, неодноразово засуджувався за скоєння корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, постійних засобів для існування не має, легальних джерел його доходів під час досудового розслідування не встановлено. Таким чином, перебування ОСОБА_5 на волі призведе до продовження його злочинної діяльності та вчинення лише нових тяжких злочинів.

Ризик незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні прокурор мотивує тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичної речовини, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, експертів що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Тому наявність вище перелічених ризиків, на думку обвинувачення, обґрунтовано не дає підстав застосуванню до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявлені клопотання підтримав та просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає недоцільним застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, про які зазначав прокурор як такі, що виправдовують подальше його застосування. Просить застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував та вважав за доцільне обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, доходи. Крім того, зазначив про відсутність існування ризиків та їх недоведеність прокурором, що дають підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважають недоцільним застосовувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, про які зазначав прокурор як такі, що виправдовують подальше його застосування, та наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, який має на утриманні із співмешканкою ОСОБА_4 трьох неповнолітніх дітей, отримує періодично матеріальну допомогу від родичів з Грузії. Просять застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вивчивши матеріали провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 19.11.2022 обвинуваченій ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.01.2022, а ухвалою суду від 19.11.2022 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.01.2022.Судове слідство у справі не розпочато.

З обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України та обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК, ч. 2 ст. 307 КК України. При цьому суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане не допустиме на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, суд дійшов висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинувачених (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування тощо).

Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Ризик переховуватися від суду обґрунтовано доведено прокурором при розгляді клопотання. Суд погоджується, що переховуватися від суду обвинувачених може спонукати тяжкість можливого покарання. Крім того, обвинувачений Мосешвілі був раніше оголошений в розшук, оскільки переховувався від органу досудового розслідування.

Судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, заякий передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.Суд бере до уваги особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не стала та обвинувачується в учиненні ряду епізодів тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, під час встановленого їй вироком суду іспитового строку. Наявність у обвинуваченої трьох малолітніх дітей, щодо двох з яких вона позбавлена батьківських прав, не дають суду підстав для висновку про можливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі застосування до неї більш м`якогозапобіжного заходу.

Суд вважає, що в сукупності вищезазначені обставини дають підстави стверджувати про схильність обвинуваченої до антисоціальної поведінки та дають підстави вважати, що існує ризик можливості обвинуваченої переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_5 також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичнихзасобів, неодноразово судимий за скоєннякорисливих злочинів проти власності. Дані про те, що на утриманні обвинуваченого перебуває троє неповнолітніх дітей співмешканки ОСОБА_4 жодним чином у судовому засіданні не підтверджені. Докази того, що обвинувачений має постійне джерело для існування у вигляді періодичної допомоги від родичів з Грузії, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені судом ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Суд вважає, що в сукупності вищезазначені обставини дають підстави стверджувати про схильність обвинуваченого ОСОБА_5 до антисоціальної поведінки та дають підстави вважати, що існує ризик можливості обвинуваченого переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на вищезазначені обставини, зважаючи на те, що прокурором обґрунтовано доведено неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів з огляду на тяжкість вчиненого, відсутність звернень про взяття обвинувачених на поруки або внесення за них застави, а також необхідності постійного візуального контролю, доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами, відсутність перешкод медичного характеру для перебування обвинувачених під вартою, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Суд приходить до висновку, що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

При цьому доводи, на які посилається захист, не дають суду підстав для зміни раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу. Крім того, суд неодноразово зазначав, що у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України щодо обвинувачених слідчим суддею в ухвалі від 30.07.2021 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та виконання вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, тобто до 13.03.2022 року включно.

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Мильці Полтавського району Полтавської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимої, на строк шістдесят днів в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 13.01.2022, і діє до 13.03.2022 включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м.Тбілісі, Грузія, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого не працюючого, раніше судимого, на строк шістдесят днів в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 13.01.2022, і діє до 13.03.2022 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1