Номер провадження: 11-сс/813/2099/21
Номер справи місцевого суду: 496/6031/21 1-кс/496/2117/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Грузія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні №0001023 від 16.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 тазастосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.02.2021 року із визначенням застави у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 56750 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги
В своїй апеляційній скарзі, прокурора вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою в частині призначення саме такого розміру застави, з наступних підстав:

-визначений слідчим суддею розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не забезпечить належним чином виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, покладених на нього оскаржуваною ухвалою;

-слідчим суддею не повній мірі враховано доводи клопотання прокурора щодо розміру застави, а саме: підозрюваний є само зайнятим, нелегальним чином здійснює прибуткову діяльність з торгівлі транспортними засобами, що підтверджено самим підозрюваним;

-згідно до закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», станом на 17 грудня прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 грн., що слідчим суддею не враховано та призначено розмір застави з розрахунку цього прожиткового мінімуму у розмірі 2270 грн., що є нижчим і невідповідним актуальній мінімальній законодавчо визначеній величині.

На підставі викладеного, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати частково та постановити нову, якою як альтернативу тримання під вартою визначити підозрюваному ОСОБА_11 заставу у розмірі 2000000 (два мільйони) грн..

Позиції учасників судового розгляду
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання відносно ОСОБА_11 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя в цілому дотримався вимог закону, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що підтверджується доказами долученими до клопотання.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому дій, та слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих йому дій.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання цих доказів недопустимими.

При цьому, долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний, можливо вчинив інкримінований йому злочин.

За наведених підстав, наявні в матеріалах, доданих до клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра висунута ОСОБА_11 не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_11 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та потерпілого; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, що виправдовує необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_11 та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що ОСОБА_11 обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий ОСОБА_11 , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, навіть з огляду на те, що вчинений злочин є тяжким. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_11 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування не знизився та продовжує існувати.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що останній, який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого злочину проти власності. Будучи громадянином іншої держави, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є доведеним.

При цьому, доводи захисника про те, що підозрюваний має посвідку на постійне місце проживання на території України, не свідчить про його бажання раціонально розпоряджатись своїми правами та обов`язками, надані Конституцією України та міцні соціальні зв`язки не є вирішальною обставиною для обрання ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим, рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави, апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки визначивши розмір застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів доходів громадян, слідчий суддя не мотивував своє рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В той же час, слідчий суддя, застосувавши заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів доходів громадян не врахував, що вказаний розмір може виявитися нездатним достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків мінімуму, визначеного КПК України.

Апеляційний суд не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки вона не відповідає особі підозрюваного, який є громадянином іншої країни, підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки під час апеляційного розгляду була підтверджена встановлена слідчим суддею районного суду наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, апеляційний суд, керуючись вимогами ст. 2 КПК України, які регламентують завдання кримінального судочинства, враховує всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам на даній стадії досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, саме існування ризику вчинення нових злочинів, у сукупності з обґрунтованістю пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого злочину в даному кримінальному провадженні, а також наявними іншими ризиками, дають підстави колегії суддів дійти висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в максимальних межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК для підозрюваного, є таким, що зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування. Такий розмір застави також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Водночас, оскільки відповідно до квитанції від 18 грудня 2021 року за підозрюваного ОСОБА_11 , на виконання ухвали слідчого судді, яка скасовується апеляційним судом, була внесена застава у сумі 56750 грн., вказані грошові кошти підлягають поверненню заставодавцю, або іншій уповноваженій ним особі.

Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001023 від 16.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Встановити строк дії ухвали до 13.02.2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Визначити підозрюваному ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у розмірі 80 (восьмидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.
Підозрюваний ОСОБА_11 , звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_11 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_11 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_11 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до слідчого, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум - розрахунковий рахунок
Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за
Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172
Рахунок отримувача: UA1086720
Призначення платежу: згідно ухвали суду від 29.12.2021, заставна сума за ОСОБА_11 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Підозрюваного ОСОБА_11 взяти під варту в залі суду негайно.
Суму застави внесену за ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року у розмірі 56750 грн., повернути заставодавцю або іншій уповноваженій ним особі.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4