КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року, якою, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 27 березня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Святошинським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 27 березня 2022 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 який діє інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу контроля за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість перебування обвинуваченого ОСОБА_7 більше шістнадцяти календарних місяців поспіль під ватрою, захисник вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, апелянт вказує на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно, раніше не судимий, має тяжку хворобу серця, що потребує лікування в умовах спеціалізованого кардіологічного центру, а тому подальше перебування під вартою призведе до незворотних змін щодо стану його здоров`я. Крім того, обвинувачений навчається у вищому навчальному закладі, є приватним підприємцем і мав постійний дохід, проте цим обставинам суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, в оскаржуваній ухвалі не надав, що призвело до безпідставного продовження строку дії невиправдано жорстокого запобіжного заходу.
Також захисник вказує, що клопотання прокурора не містить обґрунтування відповідно до ч.1 п.3 ст.194 КПК, а саме в клопотанні не зазначено, чому не можливо обрати ОСОБА_7 такий запобіжний захід як домашній арешт і в чому полягає його недостатність для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Таким чином, на думку апелянта, існують достатні підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що, в свою чергу, наддасть обвинуваченому можливість проходити курс лікування.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , вказуючи на законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали контрольного провадження, які надійшли з суду першої інстанції та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що останній раніше не судимий, але обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства, а тому являє собою підвищену суспільну небезпеку, а отже вказані обставини та підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких він обвинувачуються дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), оскільки він обізнаний про суворість передбаченого законом покарання, у випадку визнання його винуватим. Також існують ризики того, що обвинувачений зможенезаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались судом, оскільки йому відомі їх місця проживання, або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.
При цьому, суд першої інстанції доречно послався на те, що наявність у обвинуваченого сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації не зменшують вищевикладений ризик до такого ступеню, щоб повністю виключити його.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 27 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 27 березня 2022 року включно, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останньому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контроля за адресою: АДРЕСА_1 , як про те ставить питання його захисник у своїй апеляційній скарзі, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено і стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника на те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 поганий стан здоров`я, що унеможливлює його подальше перебування під вартою в умовах ДУ « Київський слідчий ізолятор», апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали вказані обставини були предметом перевірки в суді першої інстанції, і суд зазначив, що в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою обвинуваченого, при розгляді апеляційної скарги апелянтом також не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Таким чином, доводи апелянтів про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили, що обраний ОСОБА_7 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, а тому колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним в ухвалі суду ризикам, аніж тримання під вартою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

За викладеним, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контроля, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року, якою, зокрема обвинуваченому, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 27 березня 2022 року включно - без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3