Справа № 362/6876/21
Провадження № 1-кс/362/1135/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого слідчого відділу відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 шахрайським способом за допомогою веб-ресурсу «Instagram» та «Facebook» використовуючи інтернет-ссилки із назвами: «deluxr_lower» та «soaptflowers_spa» заволоділа грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка здійснила переказ грошових коштів із своєї банківської картки за № НОМЕР_1 .

В ході допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено, що в кінці січня 2020 р., перебуваючи за місцем проживання, останній здійснив безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_2 в сумі 1041 грн. 00 коп., яка видана на ім`я ОСОБА_6 за товар, проте товар не отримав та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено, що 08.05.2020 р., перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_3 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було встановлено, що 22.03.2020 р., перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_4 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено, що 31.01.2021 р., перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_5 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було встановлено, що 28.05.2020 р. перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_6 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було встановлено, що 19.04.2020 р. перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , було встановлено, що 23.05.2020 р. перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , було встановлено, що 06.01.2020 р. перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_5 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що 17.05.2020 р., перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

А також в ході допиту вищевказаних потерпілих було встановлено, що вони здійнювали безготівкові перекази грошових коштів за допомогою мобільного банкінгу АТ КБ Прива24 АТ КБ ПриватБанк та вели спілкування із особою, яка нібито пропонувала товар за допомогою соціальної мережі Instagram.

У вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Покров, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, тимчасово не працюючий, який має середню освіту, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

На неодноразові повістки про виклик, які були відправлені за місцем його реєстрації гр. ОСОБА_6 не з`явився жодного разу. В ході допиту матері ОСОБА_16 було встановлено, що ОСОБА_6 не проживає за даною адресою уже тривалий час та зв`язку із ним немає, місце теперішнього проживання невідоме.

04.08.2020 р. відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000145 від 04.08.2020 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: показаннями свідків - ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , протоколу допитів потерпілих, протоколом тимчасового доступу до речей та документів (АТ КБ ПриватБанк, АТ ОщадБанк), протоколу огляду преметів.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, яке відноситься до категорії середніх, і за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, станом на даний час вже на протязі 2-х місяців переховується від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим є ризик, що перебуваючи на волі, він може продовжити свою злочинну діяльність, шляхом вчинення шахрайських дій, крім того, з метою запобігти спробам незаконного, шляхом погроз та підкупу, умовляння, вплинути на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, схиляючи їх до дачі неправдивих показань та перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування іншим чином.

30.11.2021 р. кримінальні провадження №0000686, №0000687, №0000688, №0000689, №0000690, №0000691, №0000692, №0000693 об`єднані в загальний номер №0000145.

В ході огляду вилучених протоколом тимчасового доступу до речей та документів, вилучених у АТ КБ ПриватБанк було встановлено, що банківські картки, на які потерпілі здійснювали оплату за нібито товар, належать ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 . В ході допиту ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вони дали покази, що у власності не мали даних банківських карток та передали ОСОБА_6 для користування та ведення бізнесу у соціальній мережі Instagram.

Вище перераховані речі визнані речовими доказами та долучено до матерiалiв кримінального провадження. По даному факту 30.11.2021 р. ОСОБА_6 було пред`явлено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

На повістки про виклик, які були відправлені за місцем його реєстрації, гр. ОСОБА_6 не з`явився жодного разу. В ході допиту матері ОСОБА_16 , було встановлено, що ОСОБА_6 не проживає за даною адресою уже тривалий час та зв`язкуіз ним не має, місце теперішнього проживання невідоме.

Застосування домашнього арешту чи особистого забов`язання щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки, перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові умисні злочини, з метою збагачення.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, перебуваючи на волi, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свiдкiв вiдмовляється вiд дачi показань, що свідчить про його намагання уникнути відповідальностi, не сприяє встановленню інших осіб, які за попередньою змовою з ним вчинили злочин, вчинити iнше кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

У судове засідання підозрюваного ОСОБА_6 не доставлено.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_19 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши прокурора, слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№000145 від 04.08.2021 р. відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, с.2 ст. 190 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ст.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином вручено не було.

Також в матеріалах клопотання відсутні докази того, що станом на день звернення слідчого із клопотанням до суду, а саме 30.12.2021 р., громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не проживає за вказаною адресою (відсутні пояснення сусідів); перебуває в міжнародному розшуці.
Тобто, станом на 30.12.2021 р. та на час розгляду клопотання в суді, письмове повідомлення про підозру не вручалося, то і ОСОБА_6 у відповідності з нормами ст. 42 КПК України не набув статусу підозрюваного.
Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено таке: «слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку статті 206 КПК України».

Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний має право на захист, яке полягає у тому числі і в праві особисто подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Ст. 22 КПК України передбачено, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відсутність у судовому засіданні підозрюваного та захисників, унеможливило надати суду докази та відстояти правову позицію підозрюваного щодо розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, окрім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка згідно положень ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, гарантовано право на справедливий судовий розгляд, кожний обвинувачений у скоєнні кримінального злочину повинен мати можливість для підготовки свого захисту.

Основоположні права та свободи людини, зокрема й права на свободу та особисту недоторканність, проголошеного як у ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, так і в ст. 29 Конституції України, та рішеннями Європейського суду. Органи обвинувачення повинні забезпечити дотримання конституційних прав і свобод людини, серед яких особливе місце займає право на свободу та особисту недоторканність, на рівні, якому вони гарантуються Конвенцією і практикою Суду. Звуженням прав людини і громадянина порушує вимоги ст. 22 Конституції, та суперечить вимогам ст. 5 Конвенції

Обов`язкова присутність особи, відносно якої розглядається питання про обрання запобіжного заходу закріплена рішеннями Європейського суду, зокрема у справі «Ґраужініс проти Литви» (Grauzinis v Lithuania), 37975/97, 10.10.2000 р., за яким суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що стояло на кону з боку заявника а йшлось про його свободу, а також проміжку часу між різними рішеннями та переоцінки підстав для тримання під вартою, присутність заявника на слуханнях в суді 03 і 17 липня 1997 р. з питання попереднього ув`язнення було необхідним для того, щоб він мав можливість давати достатню інформацію та вказівки своєму адвокатові, окрім того, якщо їх розглядати в цілому, то це та подальші провадження не забезпечили заявнику можливості ефективно контролювати законність тримання під вартою, якого вимагає пункт 4 статті 5 Конвенції, тобто заявникові не були надані гарантії, які відповідають застосованому в цьому випадку виду позбавлення волі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; - перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Оскільки суд повинен зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України".

Слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні. Слід мати на увазі, що змінити або доповнити подане до слідчого судді, суду клопотання про застосування запобіжного заходу вправі лише прокурор.

Відповідно до пункту 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Крім того, всі матеріали поданого клопотання належним чином не завірені (крім витягу з ЄРДР).
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру не вручалося, то і ОСОБА_6 у відповідності з нормами ст. 42 КПК України не набув статусу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 станом на час надходження клопотання до суду, тобто 30.12.2021 р. та на час розгляду клопотання в суді копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу вручено не було.

Вимогами КПК України закріплено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника.

Так, відповідно до правил ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного, клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, слідчий суддя з метою гарантовання права на справедливий судовий розгляд та дотримання прав громадянина України приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», ст. ст. 3, 20, 22, 110, 177, 183, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_20 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1