Справа №:755/4620/21
Провадження №: 1-кс/755/3880/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2021 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004714, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004714, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, в якому останній просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході проведення 13.08.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. І. Дяченка, 20, обшуку транспортного засобу «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна в судове засідання також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності прокурора та власника майна.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004714, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, з метою зайняття підприємницькою діяльністю, що спрямована на отримання прибутку, організували проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах в електронному (віртуальному) казино, незалежно від місця розташування сервера, тобто гральний бізнес, в нежитлових приміщеннях, без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності, передбаченого Законом України № 768-IX від 14.07.2020 «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор».

Вказана мережа закладів організовує азартні ігри в нежитлових приміщеннях, що орендуються на підставних осіб. Гральні заклади мережі у більшості випадків є відокремленими приміщеннями малих архітектурних форм та інших нежитлових приміщень, загальна площа яких становить від 50 до 100 м2, в яких розміщені персональні комп`ютери із встановленим програмним забезпеченням симуляції азартних ігор від 20 до 30 одиниць.

13.08.2021 р. в присутності двох понятих в ході проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду від 10.08.2021 обшуку транспортного засобу, «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було виявлено та в подальшому вилучено майно, відповідно до переліку, наведеного у протоколі обшуку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас частина друга ст. 171 КПК України встановлює вимоги до клопотання слідчого, прокурора. Так, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що метою накладення в межах даного кримінального провадження, що розслідується, арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку транспортного засобу «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , є збереження речових доказів.

При цьому, в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчому судді не надано доказів того, що майно, яке було вилучене слідчим, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0004714, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Таким чином, наданими матеріалами не доведено, що накладення арешту на вказане майно відповідає цілям кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя зауважує на тому, що у клопотанні та долучених до нього матеріалах з достатньою повнотою органом досудового розслідування не обґрунтовано та не доведено, яким саме чином автомобіль «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , на арешті якого наполягає прокурор, становить предмет або доказ вчинення злочину, є засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, чи використовувався під час вчинення вказаного кримінального правопорушення. Прокурором під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб.

Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором у клопотанні не доведені підстави та правове обґрунтування необхідності накладення арешту на майно. За таких обставин клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5