Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7633/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №274/7633/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2021 року відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2020 року, визначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 обчислено з 28 вересня 2019 року, зарахувавши таким чином покарання, відбуте за попереднім вироком (в тому числі з врахуванням зарахованого вироком суду від 18.02.20 у строк основного покарання строку попереднього ув`язнення з 28.09.19 до дня набрання цим вироком законної сили (20.03.20) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі).
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 03 роки 04 місяці;
- за ч.1 ст.309 КК України - у виді обмеження волі на строк 01 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 роки 04 місяці.
Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.
ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 32 000 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави по 1203 грн. 70 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні двох судових трасологічних експертиз.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1884 грн. 12 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.19 - скасовано.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.19 - не скасовано.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.19 - скасовано.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.19 - скасовано.
Зарахувати ОСОБА_8 до строку покарання час затримання з 26 вересня 2019 року до 28 вересня 2019 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 21 вересня 2019 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхали разом до будинку АДРЕСА_4 з метою таємного викрадення належного ОСОБА_10 чужого майна. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через незачинене вікно балкону проникли до квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, а ОСОБА_9 залишився їх чекати біля автомобіля. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таємно викрали плазмовий телевізор марки «Вravis», діагоналлю 45 дюймів, вартістю 13000 грн., плазмовий телевізор марки «Thomson», діагоналлю 32 дюйми, вартістю 5800 грн., ноутбук марки «Acer», вартістю 5000 грн., золоту чоловічу обручку, вагою 4 г, вартістю 4000 грн., золотий ланцюжок, вагою 3,6 г, вартістю 3600 грн., золотий кулон, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., золоті жіночі сережки, вагою 2,9 г, вартістю 2900 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 37300 грн.
В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викрадене майно спільно із ОСОБА_9 завантажили до автомобіля та всі разом поїхали із місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленому досудовим слідством місці, невстановленим досудовим слідством способом незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який до 26 вересня 2019 року незаконно зберігав в приміщенні будинку та господарської будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_6 .
А 26 вересня 2019 року в період часу з 19 год. 02 хв. до 21 год. 00 хв. працівниками поліції під час проведення обшуку у вказаних вище будинку та господарських приміщеннях було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, загальною масою 329,558 г, який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачені визнаються винуватими, передбачена: ОСОБА_7 - ч.3 ст.185 КК України; ОСОБА_8 - ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_9 - ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення.
При цього наголошує, що його притягують до кримінальної відповідальності вперше. Зазначає, що має на утриманні неповнолітню дитину та мати пенсіонерку, які потребують його матеріальної підтримки.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 , вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні вимоги обвинуваченого безпідставними.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення прокурора відносно апеляційних доводів обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирок суду першої інстанції в частині обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ніким з можливих учасників судового провадження не оспорюється, тому вирок в цій частині не перевіряється апеляційним судом.
В свою чергу, з висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджуються автор апеляційної скарги і ніким з можливих учасників процесу також не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом. Провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 КПК України.
При цьому, санкція ч.3 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, але й даними про особу обвинуваченого, обставинами, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.
Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке у відповідності до норм ст.12 КК України, є тяжким, фактичні обставини його вчинення, наслідки та суспільну небезпечність правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 працював неофіційно (встановлено судом першої інстанції), є неодруженим та не має осіб на утриманні (підтверджено матеріалами провадження №274/7633/19), не перебуває на спеціалізованих обліках, є раніше судимим (т.1 а.п.214-217), на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Належно враховано судом першої інстанції і думка потерпілої у провадженні щодо призначення суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 (и.2 .п.183).
Таким чином, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини провадження, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців (ближче до мінімальної межі санкції цієї статті, з огляду на пом`якшуючі обставини), яке останній має відбути реально, та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для реальної корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності.
Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини (тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини його вчинення, суспільно небезпечний характер, особа обвинуваченого), наявність встановлених пом`якшуючих обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), за відсутності обтяжуючих обставин, в своїй сукупності, в даному випадку, не дають обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При цьому, є не відповідними матеріалам провадження апеляційні доводи обвинуваченого на міцність його соціальних зав`язків (на утриманні матір, неповнолітня дитина), за відсутності у матеріалах провадження належних документів це підтверджуючих, не надано таких документів і суду апеляційної інстанції. В свою чергу наявність попередніх судимостей останнього підтверджено цими матеріалами. Такі апеляційні доводи обвинуваченого на пом`якшення покарання є безпідставними.
Обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі інших переконливих обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України.
На думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України, та в подальшому призначенні остаточного покарання останньому, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, призначених оскаржуваним вироком та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2020 (т.2 а.п.79-80), у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за мірою є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.
Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
Підстави вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання за видом чи розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та є явно несправедливим через суворість відсутні.
Вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , - без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді :