КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2021 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та змінено раніше застосований та продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53841/21-к від 08.10.2021 запобіжний захід з домашнього арешту у певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_6 на заставу.
Визначено розмір застави у межах 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 95 160 грн. 00 коп.
У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ; залишити на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строків досудового розслідування, до 20.01.2022 включно.
Відмовлено в решті вимог клопотання слідчого.
Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту у певний період доби на особисте зобов`язання.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно нього, задовольнити його клопотання, та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого мешкання та місця роботи; утримуватися від спілкування із іншим підозрюваним ОСОБА_8 ; залишити на зберіганні до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та слідчим суддею істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Апелянт посилався на те, що у провадженні Територіального Управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, перебувало кримінальне провадження № 0000019 від 10.01.2019 за фактом зловживання своїм службовим становищем працівниками прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час проведення обшуків, вилучення майна та незаконної передачі цього майна представнику ОСОБА_12 - ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001377, тобто розслідувалися ті самі обставини, у той самий період, у тому самому місці, за заявою тих самих заявників та стосовно тих самих осіб, що у даному кримінальному провадженні.
За результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 10.01.2019, слідчим 29.10.2020 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України. Рішення про закриття даного кримінального провадження прийнято уповноваженим органом на підставі КПК України.
Крім того, за фактом проведення 07.12.2018-08.12.2018 обшуків у кримінальному провадженні № 0001377, вилучення майна та нібито незаконної передачі його представнику потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_8 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 10.01.2019, тобто з моменту внесення відомостей про нібито вчинення ним кримінального правопорушення пройшло більш ніж 2 роки 9 місяців.
На думку апелянта, всі слідчі та процесуальні дії проведені після прийняття рішення про закриття кримінального провадження №0000019 від 10.01.2019, а саме з 29.10.2020, проведені поза межами строку досудового розслідування та в силу ст.ст. 86, 87 КПК України є недопустимими.
Також, апелянт вказував на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Підозрюваний зазначав, що у його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України. Так, він, як старший групи прокурорів, здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001377 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 206 КК України. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено факт «рейдерського захоплення» торгового комплексу площею 4964,87 кв. м. разом із майном, а також те, що ОСОБА_13 разом із невстановленими особами вивіз майно, що знаходилося у приміщенні торгового комплексу на місця, де його зберігав, та заволодів документами, що підтверджували право власності ОСОБА_12 на це майно з другого поверху будівлі торговельного комплексу.
З метою виявлення та вилучення речових доказів, у тому числі майна, яке вивезено після захоплення торгового комплексу проведено 5 обшуків, у ході яких виявлено дане майно. На прохання прокурорів, які проводили обшуки, присутні особи не надали жодного документу, що підтверджували право власності на спірне майно, а тому вилучене майно, у порядку ст. 100 КПК України, передано на відповідальне збереження представнику потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_8 . Повноваження ОСОБА_8 підтверджувалося довіреністю, виданою потерпілою ОСОБА_12 та розписками представника ОСОБА_12 - адвоката Рубана, який дозволяв отримання вилученого майна саме ОСОБА_8 . Ним та іншими прокурорами жодного перевищення службового становища або влади не вчинялося, оскільки вимоги КПК України дотримано у повній мірі.
Крім того, апелянт зазначав, що ним у межах кримінального провадження № 0001377 складено повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 206 КПК України, у тому числі щодо заволодіння наявними непродовольчими товарами ОСОБА_12 під час «рейдерського» захоплення торгового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На переконання підозрюваного, доданими до клопотання слідчого доказами спростовується його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема копіями протоколів обшуків від 07.12.2018, у яких зафіксовано відсутність документів, підтверджуючих право власності на вилучене майно на момент проведення обшуків, а також протоколом огляду відеозаписів обшуків, відповідно до якого під час обшуків неодноразово він та інші прокурори просили надати документи, які підтверджують право власності на майно.
Також, апелянт вказував на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на те, що доводи органу досудового розслідування щодо їх наявності є лише припущенням.
Підозрюваний зазначав, що він постійно проживає в м. Дніпрі, має міцні соціальні зв`язки, одружений із ОСОБА_14 , яка не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_15 , 2010 року народження, ОСОБА_16 , 2012 року народження, та ОСОБА_17 , 2014 року народження, з 2006 по 2020 роки працював на різних посадах в прокуратурі Дніпропетровської та Вінницької областей, жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності, неодноразово нагороджувався прокурорами Дніпропетровської та Вінницької областей, має подяку Генерального прокурора України, станом на день подання апеляційної скарги працює державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), за місцем роботи характеризується позитивно.
Крім того, він раніше не судимий, жодного разу не порушував застосований до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, про підозру у вчиненні будь-яких інших кримінальних правопорушень не повідомлявся, за час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, який тривав понад 1 рік 10 місяців, на всі виклики слідчого з`являвся своєчасно, приймав участь у проведенні слідчих та процесуальних діях, вживав всіх заходів для встановлення істини у даній справі.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчим обґрунтовано лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому, наявність даного ризику, на думку підозрюваного, спростовується перебуванням на його утриманні трьох малолітніх дітей та необхідністю, як єдиного годувальника, виховувати їх, забезпечувати отримання гідної освіти.
28.09.2021 прокурором оголошено про закінчення досудового розслідування, а тому всі необхідні документи та речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, органом досудового розслідування вже вилучено, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Усі потерпілі та свідки надали показання, при цьому були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, що фактично виключає можливість зміни показань або відмови від них.
Докази про наміри впливу на будь-якого учасника кримінального провадження у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні.
Також, органом досудового розслідування не надано доказів можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання сторони обвинувачення на те, що він відмовся отримувати повідомлення про завершення досудового розслідування від 28.09.2021, а також знайомитися із матеріалами кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, є надуманими.
Апелянт зазначав, що органом досудового розслідування його було викликано для проведення допиту як підозрюваного на 28.09.2021. У визначений час він з`явився у приміщенні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань. Перед початком проведення слідчих та процесуальних дій повідомив про наявність клопотання у порядку ст. 220 КПК України, яке має істотне значення для встановлення всіх обставин, однак, прокурором ОСОБА_5 відмовлено в отриманні даного клопотання, після чого слідчим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_5 йому вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, а також проведено допит як підозрюваного. Надалі, під відеозапис прокурору ОСОБА_5 вручено клопотання підозрюваного, із зачитуванням його прохальної частини. Однак, замість виконання вимог, передбачених ст. 220 КПК України, прокурор ОСОБА_5 розпочав вручення йому документів, у зв`язку з чим ним заявлено клопотання про залучення захисника до участі у незапланованих процесуальних діях, проте прокурором відмовлено в забезпеченні участі захисника, а тому він відмовився від проведення будь-яких слідчих та процесуальних дій.
Орган досудового розслідування позбавив підозрюваного можливості підготуватися до вищевказаних слідчих та процесуальних дій, а також не забезпечив участі захисника, чим порушив право на захист.
Слідчим суддею при визначенні розміру застави не враховано його майновий та сімейний стан, зокрема те, що загальна сума заробітної плати з врахуванням утримання податків становить близько 7000-12000 грн. в місяць, та він являється єдиним годувальником у родині з п`яти осіб.
На переконання підозрюваного, застава у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у розмірі 95160 грн., є непомірною для нього та його родини.
Апелянт звертав увагу на те, що слідчий, у порушення вимог ст. 200 КПК України, в прохальній частині клопотання про зміну запобіжного заходу просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді застави, а не змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту на заставу.
Також, слідчим суддею не проведено дослідження письмових доказів, які долучено до клопотання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та проси її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2018 за № 0000090 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно долучених до клопотання матеріалів, 18.05.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 365 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 22.07.2021, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_18 від 09.07.2021 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000090, до 18.08.2021 включно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2021 продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом, із забороною йому у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 18.08.2021, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 18.08.2021 включно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000090, до 18.11.2021.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.08.2021 продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом, із забороною йому у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 12.10.2021 включно.
28.09.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, згідно якої, ОСОБА_6 підозрюється у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 365 КК України.
Згідно даних доручення прокурора відділу Офісу генеральної прокуратури ОСОБА_5 від 28.09.2021, старшому слідчому в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 доручено повідомити про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 підозрюваним та їм захисникам.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.10.2021 продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом, із забороною йому у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 24.11.2021 включно.
11.11.2021 старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу на заставу, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 890 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 190 320 грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2021 задоволено частково клопотання слідчого, та змінено раніше застосований та продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53841/21-к від 08.10.2021 запобіжний захід з домашнього арешту у певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_6 на заставу у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 95 160 грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ; залишити на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, строком до 20.01.2022 включно.
Відмовлено в решті вимог клопотання.
Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту у певний період доби на особисте зобов`язання.
З такими висновками погоджується в колегія суддів, виходячи з наступного.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:
1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;
2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Змінюючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід з домашнього арешту на заставу, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.
Крім того, слідчим суддею враховано, що сукупний строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом у кримінальному провадженні № 0000090 станом на 22.11.2021 складає 5 місяців та 29 днів, тобто досяг граничного строку, передбаченого ч. 6 ст. 181 КПК України, однак у кримінальному провадженні не зменшились встановлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж застава, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з домашнього арешту на заставу.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 про необґрунтованість повідомленої йому підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, не є тими обставинами, які підлягають перевірці під час вирішення питання по застосування запобіжного заходу, а потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_6 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, та посилання на докази, які на думку апелянта, спростовують його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними.
Доводи апелянта про те, що у провадженні Територіального Управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, вже перебувало кримінальне провадження № 000019 від 10.01.2019 щодо тих самих обставин та осіб, яке було закрито на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України, на даному етапі досудового розслідування не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, проте підлягають перевірці під час подальшого досудового розслідування.
Посилання підозрюваного в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.
В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання у випадку визнання його винуватим у його вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, свідчать про обгрунтованість ризику можливої зміни місця проживання ОСОБА_6 , його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
При цьому, доводи підозрюваного в апеляційній скарзі про те, що він жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не порушував покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся на виклики слідчого, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Апелянтом не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання врахував усі дані про особу підозрюваного, на які він посилається у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем роботи характеризується позитивно.
На підставі вищевказаних обставин та майнового стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про те, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про яку порушував питання слідчий у клопотанні, є занадто непомірною для підозрюваного, унаслідок чого дійшов висновку про визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 95 160 грн., з чим погоджується і колегія суддів.
На переконання колегії суддів, такий розмір застави є співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками, особою підозрюваного, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, та можливості застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, колегія суддів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 194, 200, 309, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3