ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2255/20
Провадження №1-кп/477/113/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, з неповною середньою освітою, одруженого, такого, що має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2020 року, приблизно о 17.00 годині обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 біля вхідної хвіртки побачив потерпілого ОСОБА_12 та підійшов до нього та почав розмовляти. Під час розмови між обвинуваченим та потерпілим на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись навпроти потерпілого, та бажаючи спричинити останньому тілесні ушкодження, наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар кулаком руки в область обличчя, а саме в область правого ока, після чого одразу наніс один удар правою ногою в область лівої руки потерпілого. Продовжуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого ОСОБА_12 за ліву руку, зубами вкусив останнього за вказівний палець лівої руки, чим спричинив тілесні ушкодження у виді саден обличчя, одного пальця лівої кисті, синця в ділянці правового ока, внутрішньо суглобового перелому шилоподібного відростку лівої променевої кістки.
За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 1 статті 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину винуватість не визнав, обставини, викладені в обвинувальному акті заперечував.
Суду пояснив, що ввечері, точної дати та часу він не пам`ятає, він порався по господарству. Почув, що його погукав до себе сусід ОСОБА_14 . Він підійшов до хвіртки та побачив ОСОБА_15 , який стояв з собакою вівчаркою, яку «стравив» на нього. Вівчарка почала «рвати» його собак. Він почав розбороняти собак у середині свого двору. У цей час відчув удар у голову ззаду, від чого впав та втратив свідомість. До тями прийшов уже за хвірткою на вулиці. Він лежав на землі, а ОСОБА_16 сидів на ньому і продовжував наносити удари в обличчя, давив за шию. Потім, з метою захисту, він відтягнув руку ОСОБА_15 , вкусив його за палець, що б він його не задушив, почав гукати матір. ОСОБА_16 продовжував наносити удари, а він періодично втрачав свідомість. Потім прибігла мати, а ОСОБА_16 їй наніс удар, від чого матір упала. Через деякий час підійшов друг потерпілого ОСОБА_17 і почав теж наносити йому удари. Матір почала кричати та заштовхнула його в двір, а сама пішла. Потім приїхав ОСОБА_18 . До 22 години вони стрибали на ворота, кричали. О 22 годині прийшла дружина і почала розбиратися. Потім приїхали співробітники поліції, які кричали, щоб він вийшов. Коли всі розійшлися, він вийшов до працівників поліції. Вважає, що він є потерпілим, оскільки саме йому спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_19 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що у вечірній час доби, точної дати він не пам`ятає, він вийшов на вулицю гуляти з собакою породи вівчар, яка була без намордника та повідка. У сусіда ОСОБА_7 були відкриті ворота, вівчар побіг до собаки сусіда породи такса, а потім на вулицю вийшов ОСОБА_20 та почав казати, що ОСОБА_12 травить його собаку своєю собакою. При цьому, ОСОБА_20 був у неадекватному стані та одразу кинувся до нього битися, вдарив кулаком правої руки в обличчя один раз, ближче до носа, та правою ногою по лівій руці. Потім вони схватили один одного, вибігла матір ОСОБА_20 та намагалася їх розборонити, штовхнула їх. Потім вони повалилися на землю, матір била потерпілого по спині, а ОСОБА_20 вкусив його за палець лівої руки, прокусивши до кістки. У цей час він бив обвинуваченого правою рукою, щоб визволитися. Після чого вибігли сусіди та почали обливати матір обвинуваченого водою. Потім він пішов додому, а обвинувачений прибігав до нього близько чотирьох разів, продовжуючи сварку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , при обставинах викладених в обвинувальному акті, наніс йому тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні суду показала, що близько о 17.00 годині 30 числа, точного місяця не пам`ятає, в осінню пору року, вона виглядала корову з пасовища та вийшла на дорогу. До неї підійшла сусідка ОСОБА_22 з дочкою ОСОБА_23 по воду. Вони зайшли у двір, побалакали. Потім вона вийшла з двору, глянула, що корів не має та побачила, що на вулиці біля піску лежить хтось, хто саме вона спочатку не побачила, а зверху на цій людині сидів ОСОБА_20 , якого вона впізнала по фігурі. Вона зайшла у двір та покликала ОСОБА_24 і вони разом пішли де була бійка. Побачили ОСОБА_7 і ОСОБА_25 , які билися. Вона здивувалася, оскільки між ОСОБА_26 і ОСОБА_27 були нормальні відносини. Потів вийшла баба ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та її дочка ОСОБА_28 . Вона з сусідами почала розбороняти бійку, вговорювати, щоб вони заспокоїлися, розтягувала їх. Вони були обидва в крові. Бачила, що вони впали на хвіртку до ОСОБА_20 . Потім з хвіртки вибігла собака такса та вийшла матір ОСОБА_30 . Вони почалися знову битися. Лариса «влізла» в бійку, кинулася на ОСОБА_27 . Вова стоячи її відштовхнув. Лариса впала на паркан біля піску. Вона допомогла їй піднятися. Свідомості ОСОБА_31 не втрачала, нікого при ній з ніг не збивала. ОСОБА_32 принесла відро води і вилила на них, після чого вони заспокоїлися та розійшлися по дворах. Через деякий час вона почула знову крики. Вийшла на двір та побачила ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 . Вони ображали один одного. Після бійки до неї від ОСОБА_7 приходив ОСОБА_37 , який передав, що вони безсовісні сусіди.

Свідок ОСОБА_38 суду показав, що увечері, точного часу та дати не пам`ятає, йому зателефонувала дружина потерпілого і повідомила про бійку. Коли він приїхав, то побачив біля будинку двох сусідок, потерпілого, який знаходився за хвірткою в дворі та був у крові. Потерпілий повідомив йому, що в нього з обвинуваченим ОСОБА_7 була бійка. Після, свідок вийшов на вулицю де побачив обвинуваченого, який голосно кричав. Свідок намагався спокійно поговорити з обвинуваченим, однак останній не захотів розмовляти та почав неадекватно кричати. Потім на вулицю вийшла дружина потерпілого, в адресу якої обвинувачений почав голосно кричати нецензурною лайкою та кидатися на неї, розмахував руками та кулаками. Побачивши зазначене, свідок почав утримувати ОСОБА_7 та вдарив його. В руках у свідка була металева палиця, яку він підібрав на вулиці. Після чого, ОСОБА_7 намагався вчинити бійку з ним, погрожував йому, кидався камінням. Після цього втрутилася мати ОСОБА_7 , яка також кидалася на свідка. Близько 21.00 години прибули поліцейські, яких викликала дружина потерпілого. Обвинувачений заховався за забором, до працівників поліції він вийшов коли приїхала його дружина.

Свідок ОСОБА_39 у судовому засіданні суду показала, що 30 жовтня 2020 року після обіду вона була на городі з сином і з ОСОБА_40 убирали траву з городу. Убрали траву і прийшли в двір, зайшли. Через деякий час ОСОБА_25 гукнув її сина ОСОБА_41 , який відкрив хвіртку. За хвірткою стояв ОСОБА_16 та з ним був собака. Побачивши це, вона пішла в хату. Через деякий час до хати забіг ОСОБА_42 , який сказав, що сусід ОСОБА_27 ударив сина за хвірткою. Вона вийшла за хвіртку і побачила, що син лежить на спині в крові. Гоч сидів на синові і казав їй, що вб`є її сина. Вона взяла ОСОБА_25 за голову і почала стягувати. В цей час, він її штовхнув правою рукою, в результаті чого вона впала і лежала на спині головою до хвіртки. ЇЇ з сином хтось із сусідок відливав водою. Вона нікого не ображала, нічого не казала, не погрожувала, зазначена подія відбувалася мовчки. Після бійки до них у двері гупав ОСОБА_43 та син ОСОБА_15 , вони кричала нецензурною лайкою. ОСОБА_44 приїхав після бійки між ОСОБА_45 та ОСОБА_25 . ОСОБА_17 бив сина по плечу «викидною дубінкою» і її вдарив, після чого вона впала. Відносно протиправних дій щодо себе вона зверталася до поліції, знімала побої де виявлено забій грудної клітини і пальців на ногах, усі документи вона віддала слідчому.

Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні суду показав, що в осінню пору року, точного періоду часу не пам`ятає, він знаходився на території господарського двору за будинком у свого друга ОСОБА_7 . Свідок почув, що хтось гукає ОСОБА_26 , який сказав йому, що це дядя ОСОБА_47 і пішов до хвіртки. ОСОБА_26 відкрив хвіртку, там знаходився потерпілий, який тримав за холку собаку породи вівчар, поводок та намордник були відсутні. Потім він почув слово «Фас», яке сказав потерпілий і побачив, що вівчарка кинулася на таксу. ОСОБА_26 почав відтягувати собак, а ОСОБА_27 вдарив ОСОБА_26 по голові рукою і почав витягувати рукою за хвіртку. ОСОБА_26 впав, а він одразу побіг до матері ОСОБА_26 тітки ОСОБА_48 та повідомив про бійку. Лариса сказала йому, щоб він пішов додому через город.

З показань свідка ОСОБА_49 , яка допитана в судовому засіданні вбачається, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , у шлюбі перебувають 11 років. В листопаді 2020 року вона близько 22.00 години приїхала з роботи та побачила, що її чоловік має тілесні ушкодження, зокрема на обличчі була кров, садна на руках, ногах, ніс синій, а у свекрухи була розпухла нога та вона трималася за ребра. Про бійку знає зі слів обвинуваченого та свідків.

На думку суду, показання потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями, допитаних у судовому засіданні свідків, що дає право суду вважати їх правдивими та об`єктивними.

Винуватість обвинуваченого у вчиненому підтверджується також змістом документів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні, зокрема:

витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000226 від 30 жовтня 2020 року, згідно якого внесено відомості про спричинення 30 жовтня 2020 року потерпілому ОСОБА_12 невідомою особою тілесних ушкоджень (а.с.65);

заявою ОСОБА_12 про спричинення йому 30 жовтня 2020 року сусідом ОСОБА_45 тілесних ушкоджень (а.с.66);

змістом протоколу слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 25 листопада 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого потерпілий детально показав де і яким чином йому спричинені тілесні ушкодження, зокрема як обвинувачений кулаком правої руки наносив удар в область правового ока потерпілого, як обвинувачений правою ногою наносить один удар в область лівої руки в ділянку променевої кістки та кусає його за палець лівої кисті (а.с.71-76).
висновком експерта від 03 листопада 2020 року №1351, згідно якого у ОСОБА_12 мають місце тілесні ушкодження у виді саден обличчя, одного пальця лівої кисті, синця в ділянці правового ока, внутрішньо суглобового перелому шилоподібного відростку лівої променевої кістки, внаслідок не менш ніж п`яти ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля 2-3 діб до часу огляду, за ступенем тяжкості тілесні ушкодження у виді саден обличчя, одного пальця лівої кисті, синця в ділянці правового ока відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а тілесне ушкодження у виді внутрішньо суглобового перелому шилоподібного відростку лівої променевої кістки до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину малоймовірно (а.с.67-69).

Не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 розцінюється судом як намагання уникнути від покарання за вчинений злочин.

Наявність відомостей у ЄРДР щодо спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_39 (а.с.84, 85) не свідчить про відсутність події і складу кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_50 та про його невинуватість у вчиненні даного злочину.

При цьому, під час судового розгляду суду не надано жодних належних та допустимих доказів щодо стадії зазначених кримінальних проваджень та процесуальних рішень прийнятих в ньому.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд уважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною і кваліфікує його дії за частиною 1 статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до довідки від 04 листопада 2011 року №80-04112020/48015 обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий у силу статті 89 КК України.
Згідно відомостей лікарняних закладів, обвинувачений ОСОБА_7 не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку.
Листом від 25 травня 2021 року №2352 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради повідомило, що обвинувачений ОСОБА_7 на наркологічному обліку не знаходиться та на лікуванні не перебував, на психіатричному обліку не перебуває, однак обстежувався стаціонарно по направленню Жовтневого РВК з 08 червня 1998 року по 16 червня 1998 року.
Указане спростовує посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_13 про перебування на психіатричному обліку та лікування обвинуваченого у психіатричних лікувальних закладах.
З урахуванням указаних обставин суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання пов`язаного з позбавленням волі, однак уважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання на підставі статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.
Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п`ята статті 128 КПК України).
Згідно з положенням статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підтвердження понесеної майнової шкоди у виді придбання ліків і лікарських засобів на суму 1000,00 грн, витрат на проїзд на суму 500,00 грн та вартості ремонту воріт на суму 960,00 грн потерпілим ОСОБА_12 жодного належного та допустимого доказу не надано.
Крім цього, в судовому засіданні не встановлено факту будь-якого пошкодження майна потерпілого ОСОБА_12 , в тому числі й воріт.
Отже, вимога про стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягає.
Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України
Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини 4 та 5 зазначеної статі, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 3 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Оскільки винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині є доведеною, з урахуванням принципу розумності та справедливості, рівня отриманих моральних страждань потерпілим, суд уважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

Речові докази в справі відсутні.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статей 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_51