Справа №295/2173/21
УХВАЛА

01.12.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого до арешту в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений працював до арешту, тобто має джерело доходу і тому не буде вчиняти інших злочинів, позитивно характеризується, відсутні прямі докази, які вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, ризику переховування та інших не має, відсутній закордонний паспорт у обвинуваченого та останній не буде ні на кого впливати та ухилятись від суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 29.10.2021 строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчуються 28.12.2021 (включно), однак судове провадження не завершене.

Згідно положень ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно з вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, дані про особу обвинуваченого, його вік, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що останній раніше неодноразово судимий, а також виходячи з необхідності забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: можливості переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням розміру застави.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений має дитину, не має закордонного паспорту, має місце проживання, позитивно характеризувався, працював до арешту, не є такими, що беззаперечно можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо відсутності прямих доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, також не може бути покладено в основу для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу, оскільки питання на які посилається захисник підлягають вирішенню під час ухвалення рішення у справі.
Тому, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки доводи сторони захисту не є такими, що беззаперечно можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу і суд не може покласти їх в основу свого рішення.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 199, 331, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30.01.2022 (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткового мінімуму, що становить 43780 грн, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) прибувати до суду у визначений ним час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд, вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: