н/п 1-кс/766/9332/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановила:

Представник власника майна звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, що вилучене 02.12.2020 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися ним, а саме:

- чорнові записи щодо приймання молока у картонній коробці з написом на тильній стороні «Звіти»;

- дві папки чорного кольору з копіями паспортів та іпн. громадян України;

- книга обліку доходів та витрат, яку ведуть громадяни протягом календарного року;

- трудові книжки на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- два чорних блокнота з чорновими записами;

- коричневий блокнот з чорновими записами;

- картонні картки, щодо отриманих грошових коштів у банківських установах на 56

арк.

- копії паспортів гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- пусті бланки договорів купівлі молока з Відтиском печатки ПАО «Криворізький міськмолокозавод № 1 » на 25 арк.;

- видатковий касовий ордер від 28.03.15 року на 1 арк.;

- чорнові записи на 41 арк.;

- список власників тварин на 4 арк.

Обґрунтування клопотання:

Головним управлінням ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Ухвалою від 10 грудня 2020 року слідчим суддею Херсонського міського суду задоволено клопотання старшого слідчого ОСОБА_13 про арешт майна, що вилучене 02.12.2020 під час обшуку володільцем якого є також й ОСОБА_5 .

Як вбачається, із матеріалів провадження та ухвали слідчого судді Херсонського міського суду від 10 грудня 2020 року про арешт майна:

- підставами її ухвалення було подане у кримінальному провадженні №0000057 від 04.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_13 про арешт майна, вилученого 02.12.2020 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- правовою підетавою для арешту майна згідно обґрунтувань клопотання старшого слідчого ОСОБА_13 значиться ст.98, ч.ч.1, 2, 3, 10 ст.170, ст.171 КПК України;

- підставами для накладення арешту на майно старшим слідчим ОСОБА_13 вказуються те, що «у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені ТМЦ є речовими доказами, незастосування заборони користуватися та розпорядження ними призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та/або передачі»;

- правовою підставою слідчим суддею Херсонського міського суду для арешту майна вказується ч.1 ст.98, ч.ч.2, 3, 11 ст.170 КПК України;

- встановленими обставини слідчим суддею Херсонського міського суду вказується, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі перебуває дане кримінальне провадження, 02.12.2020 у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді проведено обшуки, за результатами якого вилучено майно, про арешт якого подано старшим слідчим клопотання, 03.12.2020 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;

- мотивами для накладення арешту слідчим суддею Херсонського міського суду наводяться: «майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою, тому з метою його збереження слід накласти арешт».

Важають, що власне як у свій час через неучасть ФОП ОСОБА_5 та адвоката в судовому засіданні і не надання останніми щонайменше пояснень та як наслідок не було вислухано доводи сторони ФОП ОСОБА_14 , то за таких умов арешт на майно накладено необгрунтовано, а також як у свій час при винесенні слідчим суддею ухвали від 10.12.2020р. так й на сьогоднішній немає обгрунтованих підстав та потреби в існуванні арешту на майно, що свідчить про необхідність його скасування, з огляду на наступне.

Зазначає, що ФОП ОСОБА_5 на законних підставах здійснює особисто власну господарську діяльність шляхом збору і закупку за дорученням у фізичних осіб молока та в подальшому передачі (доставку) такого підприємствам виробників молочної продукції. Усі взаємовідносини із такого збору та закупки за дорученням молочної продукції у фізичних осіб та подальшої її передачі (поставки) на відповідні підприємства належним чином оформлені господарськими договорами та відповідними первинними документами, шо як наслідок згідно тієї форми здійснення діяльності як особа, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування (платником єдиного податку), є належним і законним як то допускається нормами Податкового кодексу України та визначено податковим обліком. Всі оподатковувані господарські операції ФОП ОСОБА_5 оформлені та підтверджені, а також податки, зокрема єдиний податок та єдиний соціальний податок сплачені в повному обсязі із суми отриманих у власність грошових коштів, тобто з отриманого доходу (виручки) на відкриті в установі банку рахунки.

Також стверджує провідсутність складу кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.212 КК України.

Також, наголошують на тому, що та чи інша особа є причетною до правопорушення, що кваліфікується за ч.3 ст.212 КК України,

Однак, жодних даних та мотивів використання старшим слідим вищезгаданого висновку економічного дослідження №27/09 від 26.08.2020р., який мав місце іще до внесення відомостей 04.09.202р. до ЄРДР щодо даного кримінального правопорушення за ч.3 ст.112 КК України, а так само, які відомості та документи використані при виготовленні даного висновку і як в цілому чи зокрема цей висновок стосується безпосередньо ФОП ОСОБА_5 клопотання про арешт майна - не містить, а тому не могло бути взагалі враховуватися слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майна.

Так само, як вбачається із клопотання старшого слідчого про арешт майна, та із змісту ухвали слідчого судді про арешт майна, вилучене під час обшуку, міститься покликання на те, що майно вилучене під час обшуку постановою слідчого визнано речовим доказом, й це стало також наводилося старшим слідчим у своєму клопотанні як підстава для арешту майна, володільцем якого є ФОП ОСОБА_5 .

Постанова слідчого про визнання речовим доказом вилученого під час обшуку майна не те, шо не містить достатніх і належних мотивів, в ній відсутні обґрунтування, яким саме критеріям відповідає вилучене майно у даному кримінальному провадженні, зазначеним у ст.98 КПК України, а й навіть не містить мотивів того, яку причетність до тих чи інших дій і саме та безпосередньо ФОП ОСОБА_5 має відношення та ступінь її хоч би ймовірної причетності до діяння по ухиленню від сплати податків, тобто до правопорушення, визначеного ч.3 ст.212 КПК України.

Вищенаведені аргументи та доводи, що свідчать про законні та правомірні обставини здійснення ФОП ОСОБА_5 своєї господарської діяльності, врахування тільки хибної і безпідставної без жодного доказу версії органу досудового розслідування при розгляді в судовому засіданні слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно, а також неучасть ФОП ОСОБА_5 та адвоката в судовому засіданні, стало підставою для відсутності у слідчого судді об`єктивної можливості почути пояснення та вислухати доводи сторони ФОП ОСОБА_5 та адвоката, шо в свою чергу призвело до щонайменше необгрунтованого накладення арешту на майно, і це надає право ФОП ОСОБА_5 заявити це клопотання про скасування арешту на майно повністю.

Таким чином, відсутні були раніше та, власне, і на сьогодні немає обґрунтованих підстав та потреби у арешті та заборонах щодо майна, законним володільцем якого є ОСОБА_5 , а також наведене вище дає обґрунтовані підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та обмеження права володіння ним здійснено без оцінки розумності і співмірності обмеження прав та законних інтересів ОСОБА_5 , а отже втручання в право на мирне володіння майном ОСОБА_5 , не виправдовує такий ступінь втручання у її права і свободи потребам досудового розслідування та з явним порушенням справедливого балансу між інтересами володільця майна і завданням кримінального провадження, що має наслідком необхідність скасування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Представник власника майна підтримав клопотання, просив суд скасувати арешт майна, зазначеного у клопотанні. Наполягав на тому, що майно, на яке накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, не містить жодних ознак речового доказу, у постанові слідчого про визнання речових доказів не зазначено критеріїв відповідності вилучених речей речовим доказам, не міститься такого обґрунтування і в клопотанні слідчого про арешт майна і в ухвалі слідчого судді про накладження арешту. Немає жодного доказу причетності Шпонарського до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212КК України. З вилученим майном з часу його вилучення (майже рік) не вчиняються жодні слідчі дії. Документи є лише джерелом інформації, а не речовим доказом. Для справи достатньо зняти копії документів.

Прокурор заперечував проти клопотання. В обґрунтування своїх заперечень послався на те, що у провадженні призначена судово-економічна експертиза, в якій використовуються арештовані документи.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 1 ст.174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0000057 ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року було, накладено арешт на речі та документи, які вилученні під час обшуку 02.12.2020 року у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Щодо особи, яка звернулась з клопотанням.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 - подав клопотання як представник власника майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені в ухвалі як володільці в ухвалі про накладення арешту.

Щодо накладеного арешту:

КПК України ст.174 передбачає, що розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює:

1)обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту

2)наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.

В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість арешту саме в кримінальному провадженні №0000057 від 04.09.2020, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року у справі № 766/17637/20 (н/п 1-кс/766/10703/20), арешт на майно накладався, оскільки воно має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою.

Як встановлено під час судового засідання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 здійснюється з 04.09.2020 року, і до цього часу ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні. Ці обставини не були спростованні прокурором у судовому засіданні.

Будь-яке обмеження права власності(володіння) повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Разом з тим, виходячи із ч.2 ст.132 та ч.2 ст.173 КПК України наслідки арешту для осіб, чиї права обмежуються, повинні бути розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі не вповноважений розглядати питання щодо наявності, відсутності складу кримінального правопорушення чи його неправильної кваліфікації.

Дослідженню підлягають обставини, які були підставою для арешту майна.

Слідчим суддею витребувана з канцелярії суду та досліджен справа за клопотанням про арешт майна (№ 766/17637/10705, н/п 1-кс/766/10705/20). Згідно клопотання слідчого про арешт майна та ухвали слідчого судді про арешт майна арешт накладався з метою забезпечення збереження речового доказу( п.1 ч.2 ст.170КПК).

Відповідно до ч.3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Основним документом, в якому мають бути визначені критерії речового доказу вилученого майна є постанова слідчого про визнання речовим доказом. Постанова слідчого про визнання майна, вилученого під час обшуку від 02.12.2020року, не містить жодного обґрунтування відповідності вилучених речей критеріям речового доказу.

Слід врахувати, що під час обшуку були вилучені документи, які не були зазначені в ухвалі слідчого судді на обшук, і в постанові про визнання речовим доказом слідчий жодним чином не згадав про необхідність їх вилучення під час обшуку, їх відповідність критеріям речового доказу. Зокрема, копії паспортів, трудових книжок, список власників тварин.

Враховуючи зміст ч.3 ст.170КПК України, вказана норма є додатковою гарантією необґрунтованого накладення арешту на майно в разі формального визнання майна речовим доказом, і покладає на слідчого суддю обов`язок перевірити чи відповідає вилучене майно критеріям речового доказу. Водночас, при відсутності належного мотивування критеріїв речового слідчим, слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність вилучених речей критеріям речового доказу.

Оскільки заявлено про необгрутоване накладення арешту на майно, то і при скасуванні арешту, слідчий суддя зобов`язаний перевірити ці критерії.

Щодо скасування арешту на папки з копіями паспортів, трудові книжки, блокноти, копії паспортів, чорнові записи, то на переконання слідчого судді арешт на них накладений необґрунтовано. Які вони речові докази, й що вони можуть хоч теоретично підтверджувати? Ні в постанові слідчого про визнання речовим доказом, ні в клопотання слідчого про накладення арешту на майно, не зазначено жодного критерію, визначеного ст.98КПК України, яким би відповідали вилучені документи. З ними не проводяться жодні слідчі, процесуальні дії.

Відповідно до ч.2 ст.100КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. З часу вилучення документів минув майже рік, проте немає протоколу огляду вилучених двох чорних блокнотів з чорновими записами, коричневого блокноту з чорновими записами, чорнових записах на 41 сторінці, що свідчить про відсутність інтересу при досудовому розслідуванні до вказаних документів, а відповідно і відсутність жодних слідів злочину(інформації про злочин) у вказаних блокнотах, і як наслідок, необґрунтованість накладення на них арешту.

Арешт на вказані документи як захід забезпечення цього кримінального провадження не відповідає своєму призначенню і жодним чином не може забезпечити його дієвість.

Подальше перебування майна під арештом буде порушенням прав їх власників (трудові книжки для осіб, які працюють), а тому слідчий суддя приходить до висновку, що арешт має бути скасовано.

Положеннями статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Подальше позбавлення права володіння своїми документами, які не є учасниками кримінального провадження, також з огляду на невідповідність вилучених документів критеріям статті 98 КПК України, подальше їх утримання є втручанням у її право мирно володіти своїм майном (документами).

Щодо скасування арешту на інші документи та картонні картки.

Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного 04.09.2020 року за №0000057 з попередньою правової кваліфікацією ч.3 ст.212 КК України. Прокурор зазначав, що вони використовуються при проведенні судово-економічної експертизи, яка призначена тільки 22 вересня 2021року. І хоч відсутнє обґрунтування їх відповідності речовим доказам, але їх визнано такими, накладено арешт, із урахуванням характеру кримінального правопорушення (ч. 3 ст.212КК України) вони можуть бути використані у даному кримінальному провадженнію.

Тому наразі скасування арешту на них є передчасними, представником власника майна не доведено, що з ними проведенні всі необхідні процесуальні дії. Вказане стосується книги обліку доходів та витрат, картонних карток щодо отримання грошових коштів, списку власників тварин, видаткових касових ордерів, прустих бланків договорів. У кримінальному провадженні ще проводяться експертизи, висновки не отриманні.

Не зазначено й того, що арешт на вказані документи якось впливає на господарську діяльність ФОП ОСОБА_14 .

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання представника власника майна про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року у кримінальному провадженні №0000057, а саме на:

- дві папки чорного кольору з копіями паспортів та іпн. громадян України;

- трудові книжки на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- два чорних блокнота з чорновими записами;

- коричневий блокнот з чорновими записами;

- копії паспортів гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- чорнові записи на 41 арк.

Зобов`язати слідчого (слідчих), у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000057, повернути - дві папки чорного кольору з копіями паспортів та іпн. громадян України; трудові книжки на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; два чорних блокнота з чорновими записами; коричневий блокнот з чорновими записами; копії паспортів гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; чорнові записи на 41 арк. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В інший частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 30 хвилин 03 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1