Справа №463/1734/21
Провадження №1-кс/463/841/22
У Х В А Л А
про арешт майна

14 лютого 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 10 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на наступне майно: квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності (частка власності Ѕ) належить гр. ОСОБА_5 ; банківський рахунок, який прив`язаний до картки банку «Monobank» № НОМЕР_1 , та який належить гр. ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000010 від 10 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Вказує, що 26 листопада 2021 року у даному кримінальному провадження за результатами встановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція даної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності (частка власності Ѕ) належить ОСОБА_5 . Враховуючи вищевикладене, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні, з метою забезпечення конфіскації вказаного майна як виду покарання, а також, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження майна, просить подане клопотання задовольнити на накласти арешт на майно підозрюваного.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та захисника останнього.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути таке без участі слідчого та прокурора.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так з матеріалів клопотання вбачається, що Львівським РУП №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 10 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 5-6).

26 листопада 2021 року слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 32-34).

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: протокол обшуку від 25 листопада 2021 року (а.с. 3-14), постанова про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 26 листопада 2021 року (а.с. 15-20), протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 листопада 2021 року (а.с. 21-25), показами підозрюваного ОСОБА_5 , наданими останнім відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 26 листопада 2021 року (а.с. 39-40).

Частиною 2 ст. 307 КК України передбачено, що вчинення даного кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №297841896 від 3 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_5 володіє на праві приватної власності 1/2 часткою квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41-42).

Окрім того з протоколу обшуку від 25 листопада 2021 року, проведеного за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено банківські картки «Monobank» (а.с. 11), а під час його допиту у якості підозрюваного, що відбувся 26 листопада 2021 року, ОСОБА_5 повідомив, що оплату за збут наркотичних засобів отримував на свою банківську картку банку «Monobank» № НОМЕР_1 (а.с. 39).

Відтак, сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає можливість конфіскації майна.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження майна.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення конфіскації.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню такого, оскільки майно бути відчужене підозрюваним з метою уникнення покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження майна, яке може бути відчужене, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення. Зокрема, з врахуванням того, що підозрюваному ОСОБА_5 належить лише 1/2 квартири, на яку слідчий просить накласти арешт, відтак такий може бути накладено лише на відповідну належну підозрюваному частку, а не на квартиру в цілому.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження, зокремавідчуження, на 1/2 часку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Накласти арешт, шляхом заборони користування та розпорядження на банківський рахунок, який прив`язаний до картки банку «Monobank» № НОМЕР_1 , та який належить ОСОБА_5 .

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1