Дата документу 11.08.2021 Справа № 313/1125/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 313/1125/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1029/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Веселівським районним судом Запорізької області,

захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Веселівським районним судом Запорізької області,

розглянула 11 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 8 квітня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

Судом встановлено, що 29.07.2019 року о 10 годині 52 хвилини, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись поблизу магазину «Ветеран+», що розміщений за адресою: вул. Центральна, 202А, смт Веселе Веселівського району Запорізької області, шляхом вільного доступу, із велосипедної стоянки, таємно викрав велосипед «Салют+» синьо-сірого кольору, вартістю 1433,33 грн., чим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_9 на вказану суму. Велосипед повернутий потерпілому, та переданий на зберігання.

Вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 8 квітня 2021 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 17.03.2016 року за ч. 3 ст. 297 КК України, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків на 2 (два) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати ОСОБА_7 з моменту вступу вироку в законну силу та фактичного прибуття для відбування вироку.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу - не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 628,04 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що умислу на таємне викрадення чужого майна не мав, протиправно заволодів чужим майном внаслідок помилки, оскільки візуально велосипед був схожий на його і він (обвинувачений) перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що було підтверджено свідками та потерпілим.

Вважає, що надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності не засвідчують в його діях умисел на таємне заволодіння чужим майном.

На думку обвинуваченого, суд у вироку не спростував, а досліджені у судовому засіданні докази, не доводять поза розумним сумнівом наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме - корисливого мотиву.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілого ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив її задовольнити. Зазначив, що сукупність доказів не доводить умислу та мотиву скоєння злочину.
Обвинувачений в судовому засіданні просив задовольнити його апеляційну скаргу. Зазначив, що не мав умислу брати велосипед. При цьому, вказав, що його велосипед вишньового кольору та маленький.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги, пославшись на обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальних засад змагальності і диспозитивності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, докладно виклав у вироку мотиви своїх висновків.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав власних висновків.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , надаючи пояснення стосовно висунутого обвинувачення вказав про невизнання провини з посиланням на те, що переплутав власний велосипед із велосипедом потерпілого. При цьому обвинувачений вказував, що його знайомий ОСОБА_10 , з його дозволу, раніше забрав його велосипед із велосипедної стоянки та поїхав додому, а він залишився. Надалі забрав чужий велосипед «Салют+» синьо-сірого кольору, спутавши його зі своїм. На велосипеді ОСОБА_11 , він поїхав додому не вулицею, а стежками між домами, по дорозі впав на землю, до нього приїхали працівники поліції, вилучили велосипед.

Разом з тим, версія обвинуваченого, яка полягала у тому, що крадіжки він не вчиняв та доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого з цього приводу, спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та проаналізованими доказами.

З цього приводу судова колегія звертає увагу, що правильність наведених у вироку показів потерпілого та свідків, письмових доказів, сторона захисту не спростовує.

Зокрема, за показаннями потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що 29.07.2019 року приблизно об 11 годині він на своєму велосипеді «Салют+» синьо-сірого кольору приїхав в магазин «Ветеран+» по вул. Центральна в смт Веселе, де зустрівся зі своїми знайомими. Перебуваючи в альтанці біля магазину, його товариш ОСОБА_12 побачив якогось хлопця, який був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_12 сказав йому, щоб той ішов додому і хлопець пішов разом зі своєю компанією. Поспілкувавшись, приблизно о 12.40 годині вони вирішили зі знайомими піти по домівках. Вийшовши з альтанки він виявив, що його велосипеда немає. Після цього, він відразу ж подзвонив в Веселівське відділення поліції.

Показання потерпілого узгоджуються із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.07.2019 року, згідно якого було прийнято заяву ОСОБА_9 , який повідомив, що 29.07.2019 року у період часу з 12:20 год. до 12:40 год. невстановлена особа, шляхом вільного доступу, викрала велосипед «Салют+», який знаходився на металевій підставці для паркування велосипедів поблизу магазину «Ветеран+» по вул. Центральна в смт. Веселе (т. 1 а.п. 9).

За протоколом огляду місця події від 29.07.2019 року, з доданими до нього стенограмою та фототаблицею, підтверджується місце вчинення кримінального правопорушення, яким є ділянка місцевості, розташована зліва від домоволодіння АДРЕСА_3 , по стежці на відстані приблизно до 300 м від асфальтованої вул. Паркова в смт. Веселе. На вказаній ділянці місцевості знаходиться велосипед синього кольору із сірими вставками, а також чорними, жіночого типу, на рамі якого є напис «Салют +». Спереду мається кошик для перевезення вантажу чорного кольору, яка до нижньої часті має пошкодження. Велосипед має чорне сидіння із сірими вставками, та має пошкодження в вигляді порваного дермантину, у задній часті велосипеда мається багажник, на якому мається гумка різнокольорового кольору. Біля зазначеного велосипеду знаходиться ОСОБА_7 , відповідно до пояснень останнього, звідки та як опинився велосипед біля нього, і як він опинився біля велосипеду сказати не може (т. 1 а.п. 10-16).

Доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на таємне викрадення чужого майна, спростовуються дослідженими доказами.

Так, свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що 29.07.2019 року приблизно в обідній час він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 сиділи в альтанці біля магазину «Ветеран+», який розташований на розі вулиць Центральна і Чарівна в смт. Веселе Запорізької області. ОСОБА_9 приїхав туди на велосипеді дамського типу, який поставив на велосипедну стоянку перед альтанкою магазину. В альтанці також сидів ОСОБА_7 зі своїми друзями, який був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Він з ОСОБА_14 зробили зауваження ОСОБА_15 та сказали йому йти додому і не заважати оточуючим, останній зі своїми знайомими пішли. Коли вони перебували в альтанці, то бачив, як до магазину повернувся ОСОБА_7 , останній взяв якийсь велосипед зі стоянки, постояв з ним і потім покотив його в напрямку вул. Чарівна в смт. Веселе Запорізької області. На той момент він не розумів, що це велосипед ОСОБА_9 , так як його прикмети не запам`ятав, подумав, що ОСОБА_16 забирав свій велосипед. Коли вони зібралися додому і вийшли з альтанки, то ОСОБА_9 відразу ж виявив, що його велосипед пропав, і повідомив про крадіжку в поліцію.

Свідок ОСОБА_17 в суді пояснив, що 29.07.2019 року, приблизно о 10 годині, він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_18 , в магазині «Ветеран+», який розташований по вул. Центральна в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області. У магазині вони придбали спиртне і присіли в альтанку, яка розташована праворуч від входу в даний магазин і почали його розпивати. Через деякий час, приблизно близько 11 години, після того як розпили спиртне, вони вирішили розійтися. Побачивши, що ОСОБА_19 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, він забрав його велосипед і покотив додому, при цьому, він попередив ОСОБА_19 , що забрав його велосипед, щоб він його не втратив, на що ОСОБА_19 сказав добре. Велосипед ОСОБА_20 підлітковий, здається червоного кольору. В подальшому, цього ж дня, приблизно о 14 годині 30 хвилин, йому подзвонив ОСОБА_7 та сказав, що його затримали працівники поліції з викраденим велосипедом.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 повідомив, що 29.07.2019 року в обідній час він бачив як біля магазину «Ветеран+», який розташований по вул. Центральна в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, чоловік на ім`я ОСОБА_22 поставив на металеве пристосування для паркування велосипедів свій велосипед жіночого типу марки «Салют+», синьо-сірого кольору. Потім він бачив як до альтанки підійшов ОСОБА_19 , трохи постояв у дверях в альтанку, а після повернувся в сторону металевої підставки для паркування велосипедів і взяв велосипед, який поставив чоловік на ім`я ОСОБА_22 . Потім ОСОБА_19 спробував поїхати на даному велосипеді, але у нього це не виходило і останній з нього падав, після чого він взяв велосипед і покотив його за магазин «Ветеран+». Про те, що ОСОБА_19 здійснив крадіжку, він не знав так, як останній перед цим розмовляв з ОСОБА_12 , а тому свідок подумав, що вони один одного знають.

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції пояснила, що до неї звернулися працівники Веселівського ВП з проханням надати допомогу у встановленні особи, яка 29.07.2019 року в обідній час, з велосипедної стоянки, розташованої біля будівлі магазина, де вона працює, таємно викрала велосипед. З метою сприяння в розкритті даного злочину, вона переглянула відеозапис, який, на даний момент зберігався на архіваторі, і добровільно надала компакт-диск з відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження за 29.07.2019 року, де в період часу з 10 години 51 хвилини по 10 годину 54 хвилини, згідно часу, відображеному на відеозаписі, невідомий їй хлопець взяв якийсь велосипед з велосипедної стоянки і покотив його в сторону.

Також вина ОСОБА_7 підтверджується диском із відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження магазину «Ветеран +» по АДРЕСА_4 , на якому зафіксовано як чоловік бере з велосипедної стоянки велосипед синьо-сірого кольору та котить його в сторону (т. 1 а.п. 63).

Будь-яких підстав ставити під сумнів достовірність показань потерпілого та свідків чи підстав вважати, що потерпілий чи свідок оговорили обвинуваченого районний суд не встановив.

Не наведено таких підстав стороною захисту і в ході апеляційного розгляду.

Апеляційним судом встановлено, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку, і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеність його вини у вчиненні цього злочину та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При аналізі досліджених доказів, суд не допустив порушень ст. 94 КПК України з приводу оцінки доказів.

Суд у вироку навів переконливі мотиви, з яких підстав він не приймає до уваги показання обвинуваченого про відсутність умислу на крадіжку майна з огляду на те, що вони спростовуються послідовними та детальними показаннями потерпілого, свідків та відеозаписом із камери зовнішнього відеоспостереження магазину «Ветеран +», які узгоджуються між собою та суперечать показанням обвинуваченого, та з яких беззаперечно вбачається цілеспрямованість дій обвинуваченого на вчинення крадіжки велосипеду.

Доводи обвинуваченого про те, що він переплутав велосипед зі своїм, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_17 , який вказав, що попередив обвинуваченого про те, що забрав його велосипед. При цьому свідок вказував, що велосипед ОСОБА_7 підлітковий, червоного кольору.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 також зазначив, що його велосипед також червоного кольору, що вочевидь і за моделлю і за кольором є відмінним від велосипеда потерпілого.

Викрадений обвинуваченим велосипед синьо-сірого кольору, жіночого (дамського) типу.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину через недоведеність корисливого мотиву, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Так, норма ст. 185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.

Із фактичних обставин кримінального провадження, засвідчується, що предметом викрадення був велосипед, який належить потерпілому; ОСОБА_7 усвідомлював, що велосипед, який він, нібито, переплутав зі своїм, зовсім іншого розміру та кольору; обвинувачений покинув велосипедну стоянку з викраденим майном і назад не повернувся, хоча мав можливість повернути велосипед на місце, отже розпорядився ним на власний розсуд, що свідчить про наявність умислу обернути це майно на свою користь, а не повернути власнику і така поведінка, яка є недобросовісною, повністю виключає правомірність заволодіння майном потерпілого; майно було повернуто потерпілому не обвинуваченим, а працівниками поліції тільки після того, як потерпілий звернувся із заявою про вчинення крадіжки до поліції.

Установлені у провадженні фактичні ознаки діяння збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності, тому колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції про правильність застосування до дій ОСОБА_7 цієї норми закону і підстав для закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав, не знаходить.

На переконання колегії суддів невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Перелічені у вироку докази переконують колегію суддів в правильності висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за встановлених місцевим судом обставин.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суд при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України у наближеній до мінімальної межі за санкцією ч. 2 ст. 185 КК України призначив покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень, застосувавши при цьому положення ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив даний злочин в період умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 8 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4