Єдиний унікальний номер 317/2379/21
Провадження номер 1-в/317/229/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. ЛесхозАламединського району Киргизстану, росіянина, громадянина України, перебуває у громадянському шлюбі, не працював, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, засудженого: 07.12.2015 Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 15 ч. 3, 152 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, вважає що виправився.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.03.2016.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо. Порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

З 25.04.2016 відбував покарання в Біленьківській виправній колонії (№99). За час відбування покарання характеризувався посередньо: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

З 16.06.2016 проходив лікування при Софіївській виправній колонії (№55). За час відбування покарання характеризується посередньо: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

З 25.04.2016 відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99). За час відбування покарання характеризується посередньо: допустив два порушення вимог режиму відбування покарання яке? виразилось у невиконані законних вимог адміністрації та порушенні форми одягу. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків шість разів заохочувався правами начальника установи та один раз правами начальника відділення.

На виробництві та у господарській обслузі установи не працевлаштований і намірів не висловлював. На даний час виконує обов`язки різноробочого в їдальні для засуджених. До роботи ставиться посередньо. Власної ініціативи не проявляє. -

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування посередньо, має достатній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, завжди здійснює за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі. У скоєному злочині вину не визнає та не розкаюється. За вироком суду позову не має.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 17.10.2019 відмовлено в переведенні на дільницю соціальної реабілітації.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 27.11.2020 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Комісією Біленьківської виправної колонії (№99) від 24.06.2021 відмовлено в умовно достроковому звільнені від покарання.

Засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває. Підстав для постановки на профілактичний облік не було.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має сім заохочень правами начальника установи. Крім того засуджений має 2 стягнення, у вигляді догани та суворої догани, останнє накладення стягнення відбулось 23.07.2020 р.

Хоча на час звернення до суду з поданням, зазначені стягнення були зняті та погашенні у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює та ніколи не працював.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1