ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/4240/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/345/22 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянка України, з середньою освітою, не заміжня, тимчасово не працююча, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 27.08.2020 року Дергачівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 2 роки, -
визнана винною та засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27.08.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнана винною у тому, що вона 02.09.2020 року о 18:30 год. поблизу магазину «Сонячний», який розташовано за адресою: вул. Пушкіна, 9, смт Солоницівка, Дергачівський район, Харківська область, зустріла свою знайому ОСОБА_9 , яка запропонувала спільно вжити спиртні напої, на що ОСОБА_8 погодилась. Далі, о 22.00 годині, знаходячись поблизу під`їзду будинку номер АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 заснула. Після цього, побачивши в правій кишені шорт ОСОБА_9 мобільний телефон "VIVO 1820» блакитного кольору, у ОСОБА_8 виник раптовий умисел на таємне викрадення мобільного телефону.
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що її злочинні дії ніким помічені не будуть, оскільки ОСОБА_9 спала, скориставшись тією обставиною, що ОСОБА_9 не помічає її дій, переконавшись що ОСОБА_9 спить, ОСОБА_8 , таємно викрала мобільний телефон VIVO 1820 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходився в правій кишені шорт ОСОБА_9 , тим самим повторно таємно викрала чуже майно, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникла, розпорядився ним на свій розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 був спричинений матеріальний збиток на суму 2900 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст.ст.69, 74 КК України, оскільки вона співпрацювала зі слідством, щиро розкаялась у скоєному, шкода відшкодована. Окрім цього, просить врахувати, що вона страждає рядом тяжких захворювань, а саме: гепатит «С», гепатит «В», лівосторонній пієлонефрит, тромбофлебіт у занедбаній стадії.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.
Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, не заміжня, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, будучи судима за злочин проти власності на шлях виправлення не стала, знову скоїла корисливий злочин.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На підтвердження, апеляційних доводів обвинуваченої щодо наявності в неї хвороби, адвокатом були надані медичні довідки, а також копія пенсійного посвідчення інваліда 2-ї групи батька обвинуваченої, які були долучені до матеріалів справи.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 в період іспитового строку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скоїла нетяжкий злочин за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, що свідчить про стійку антисоціальну направленість її особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, із застосуванням ст.71 КК України, а призначення більш м`якого виду покарання із застосуванням ст.ст.69, 74 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.
Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Отже, апеляційні вимоги обвинуваченої про можливість призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст.ст.69, 74 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді: