Справа № 643/584/21
Провадження № 1-кп/643/834/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 про зняття арешту майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003367 від 29 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа № 643/584/21 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003367 від 29 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжного заходу та які продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, встановив таке.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено суму застави у розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 18 вересня 2021 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна); вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; наявність судимостей.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки така обставина свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Крім цього, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року засуджений до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а менш ніж за пів року після ухвалення вироку вчинив дане кримінальне правопорушення, яке, як і попередній злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Під час розгляду клопотання прокурора судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.
Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд доходить висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь (наявність неофіційного місця роботи, зареєстрованого місця проживання, необхідність допомоги по господарству матері, яка є пенсіонером, необхідність у лікуванні від наркозалежності) проте в цьому конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
Зважаючи, що 18 вересня 2021 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до значеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 12 листопада 2021 року включно.
Крім цього, 17 серпня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна.
Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області та накладено арешт на майно в межах кримінального провадження № 0003367 від 29 червня 2020 року, зокрема на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; ключі від транспортного засобу ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , проте зазначений автомобіль належить на праві власності ОСОБА_7 04 листопада 2019 року власником автомобіля було видано генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 , реєстровий № 2810 на ОСОБА_9 , яка з цього часу була фактичним володільцем зазначеного автомобіля. ОСОБА_4 управляв вказаним транспортним засобом на підставі договору оренди автомобіля від 11 листопада 2019 року, укладеного між ним та представником ОСОБА_7 ОСОБА_9 .
Також зазначено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року частково задоволено клопотання про зняття арешту майна, зокрема скасовано арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_7 та ключі від транспортного засобу ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; передано ОСОБА_7 автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 на відповідальне зберігання, без права користування та розпорядження; арешт на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року в частині заборони користування та розпорядження залишено в силі; попереджено ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, в рамках кримінального провадження № 0003367 від 29 червня 2020 року. На виконання вимог ухвали суду ХРУП № 2 повернуло свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього. Зазначені речі отримала довірена особа ОСОБА_9 , яка діяла в інтересах ОСОБА_7 . Проте, у передачі автомобіля довіреній особі ОСОБА_9 було відмовлено на підставі того, що вказаний автомобіль буде передано виключно особі зазначеній в ухвалі суду, тобто ОСОБА_7 .
16 лютого 2021 року ОСОБА_7 звернувся до ХРУП № 2 із заявою, посвідченою приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_10 , про негайне передання автомобіля його довіреній особі ОСОБА_9 . Однак, автомобіль на відповідальне зберігання не переданий. На даний час автомобіль так і знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру та дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, а власник автомобіля позбавлений можливості користуватися ним для власних потреб та роботи. Відтак, представник власника майна просила скасувати арешт належного ОСОБА_7 майна.
У судовому засіданні, представник власника майна ОСОБА_6 підтримала та просила задовольнити клопотання про зняття арешту майна, з підстав викладених у цьому клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання про зняття арешту.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення цього клопотання, оскільки це суперечитиме вимогам процесуального законодавства, оскільки вказаний автомобіль є речовим доказом у цій справі.
Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку представника власника майна та інших учасників судового провадження, встановив таке.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003367 від 29 червня 2020 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 29 червня 2020 року в ході проведення огляду місця події у період часу з 08:50 до 09:06 за адресою: м. Харків, вул. Семиградська, 37 у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 (к. т. НОМЕР_4 ), а саме: опечатаний паперовий конверт з підписами учасників огляду, всередині якого знаходяться:
6 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору, з речовиною рослинного походження всередині;
2 згортки обмотані ізоляційною стрічкою чорного кольору, з речовиною рослинного походження всередині.
Прозорий полімерний зіп-пакет всередині якого знаходяться:
10 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору, з речовиною невідомого походження всередині;
15 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору, з речовиною невідомого походження всередині;
4 згортки обмотані ізоляційною стрічкою жовто-зеленого кольору, з речовиною невідомого походження всередині.
Прозорий полімерний зіп-пакет всередині якого знаходяться:
10 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору, з речовиною невідомого походження всередині;
15 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору, з речовиною невідомого походження всередині;
6 згортків обмотаних ізоляційною стрічкою жовто-зеленого кольору, з речовиною невідомого походження всередині.
Опечатаний паперовий конверт з підписами учасників огляду, всередині якого знаходиться мобільний телефон «Мейзу» у корпусі сіро-чорного кольору, з пошкодженим (розбитим) екраном, IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 , з сім-картою оператора зв`язку «лайфселл» з номером НОМЕР_7 .
Опечатаний паперовий конверт з підписами учасників огляду, всередині якого знаходиться банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_8 .
Опечатаний паперовий конверт з підписами учасників огляду, всередині якого знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 .
Опечатаний паперовий конверт з підписами учасників огляду, всередині якого знаходяться ключі від транспортного засобу ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
Паперові конверти герметично опечатані та несанкціонований доступ до їх вмісту відсутній.
Автомобіль ДЕО Ланос бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 .
Зберігання майна зазначеного в п.п. 1.1 1.3 визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року№ 1104 та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27 серпня 2010 року.
18 січня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003367 від 29 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року скасовано арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_7 та ключі від транспортного засобу ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, серія № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Передано ОСОБА_7 автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 на відповідальне зберігання, без права користування та розпорядження. Арешт на автомобіль ДЕО ЛАНОС бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року в частині заборони користування та розпорядження залишено в силі. Попереджено ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, в рамках кримінального провадження № 0003367 від 29 червня 2020 року.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Також ЄСПЛ зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має довести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання в права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, тривалість судового розгляду, під час якого власник майна позбавляється можливості користуватися своїм майном, суд доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме слід частково скасувати арешт на майно у частині заборони користування автомобілем.
Керуючись ст. 107, 110, 173, 174, 205, 333, 369 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 12 листопада 2021 року включно.
Клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна задовольнити частково.
Частково скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року, а саме скасувати арешт на автомобіль марки ДЕО Ланос бежевого кольору, ДНЗ НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , у частині користування вказаним майном.
В іншій частині клопотання - відмовити.
Ухвала суду в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала суду в частині запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Роз`яснити, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду в частині запобіжного заходу набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Ухвала суду в частині скасування арешту майна набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1