Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході проведення огляду місця події від 17.11.2021 на території проїжджої частини на вул. Карпенка-Карого у м. Луцьку, а саме: транспортний засіб, марки «Сітроен Берлінго», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та ключ до даного автомобіля, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися чи вчиняти будь-які інші дії із вищевказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи ті обставини, що даний транспортний засіб на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , яка не має будь-якого відношення до даного кримінального провадження та не перебуває ні в якому статусі, за таких обставин у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що вказаний автомобіль може бути використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди, а тому просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами провадження стверджується, що 17.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0002723 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.к.п.4).
Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до норм ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що вказаний транспортний засіб належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .
Постановою слідчого від 18 листопада 2021 року транспортний засіб, марки «Сітроен Берлінго», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та ключ до даного автомобіля були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки дані предмети є об`єктом кримінально-протиправних дій (а.к.п.11-12).
Однак, з витягу з ЄРДР вбачається, що об`єктами даного кримінального правопорушення є чугунка буржуйка, мийка, бензинова лампа та болгарка (а.п.4).
Отже, вказаними документами повністю спростовуються твердження прокурора про те, що вилучений автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність підстав для накладення арешту на вказане майно.

Також варто відзначити, що згідно положень п.1 ч.9 ст.100 КПК України майно, використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначене майно повертаються власнику (законному володільцю).
Згідно матеріалів провадження, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, його власником є ОСОБА_9 (а.п.23).
Жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 не має.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що
сторона обвинувачення не перевірила наявності підстав накладення арешту та обмежилася лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України, адже матеріали провадження не містять даних, які вказували б на те, що зазначене у клопотанні майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, Як про це вказує прокурор.
Стороною обвинувачення не наведені та не обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України, та відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді