Справа № 191/1882/21
Провадження № 1-кп/191/119/21
У Х В А Л А
іменем України

21 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суха Калина Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, українки, освіта неповна середня, не працює, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судима:

1)25.04.2017 року Синельниківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 24.07.2019 року Синельниківським міськрайоним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

3) 16.02.2021 року Синельниківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

30.09.2019 року до Синельниківського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 07.06.2021 року обвинуваченій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк шістдесят днів, тобто до 02.08.2021 року.

Ухвалою суду від 30.07.2021 року обвинуваченій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 27.09.2021 року.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року обвинуваченій ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 31.10.2021 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, оскільки остання обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судима за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності громадян, обвинувачується у скоєнні даного злочину в період іспитового строку, в провадженні суду перебуває три обвинувальних акти у зв`язку з вчиненням ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, один із злочинів вчинила під час застосованого відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. У зв`язку з цим продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Відсутні гарантії того, що ОСОБА_6 не вчинить інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічне.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, оскільки обвинувачена має чотирьох малолітніх дітей, які на даний час перебувають у бабусі, вони не мають матеріальної допомоги, окрім обвинуваченої, тому вважають, що відсутні підстави для тримання ОСОБА_6 під вартою.

Обвинувачена в судовому засіданні просила вирішити питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, також суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Згідно з рішенням ЄСПЛ від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення.

При вирішенні заявленого клопотання відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , суд враховує, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної (обгрунтованої) підозри, оскільки наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченої із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів в період дії іспитового строку, раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштована та не має легального джерела доходу, не заміжня, що свідчить про відсутність її стійких соціальних зв`язків. Крім того, під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого кримінального правопорушення, з 30.09.2019 року в провадженні суду також перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Отже, зазначені обставини свідчать про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяють спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченої, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкі злочини та недотримання нею умов раніше застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підвищує ризик того, що вона може ухилитись від суду. А також вищезазначені обставини свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вищевикладеного наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів і тільки такий вид і міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження. За таких обставин підстав для обрання обвинуваченій менш суворого запобіжного заходу судом не встановлено. Доводи сторони захисту щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможуть запобігти вищезазначених ризиків та не є підставою, що спростовують вищевказані обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме, до 19 грудня 2021 року включно.

Повний текст ухвали складено 25.10.2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1