Провадження № 1-в/344/251/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Івано-Франківська УВП № 12»: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання,-

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду від захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про зарахування ОСОБА_5 судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання, який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Івано-Франківська УВП № 12» та просить застосувати до ОСОБА_5 вимоги Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII.

В обґрунтування даного клопотання посилається на те, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 29.07.2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України призначивши йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності. Остаточно призначивши покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 30 (тридцять) днів з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності. Згідно з вказаним вироком строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу проголошення вироку, а саме з 29 липня 2014 року, зарахувавши до строку покарання його попереднє ув`язнення з 24.12.2013 року по 28.07.2014 року включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 04.11.2014 року. Захисник у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» із 31.12.2013 року по 17.12.2014 року. Вибув із ДУ «Луцький слідчий ізолятор» 17.12.2014 року та прибув в Копчинську виправну колонію № 112 у Тернопільській області 15.01.2015 року. Вказує, що ОСОБА_5 з 04.11.2014 року по 17.12.2014 року знаходився в установі попереднього ув`язнення, а з 17.12.2014 року по 15.01.2015 року ОСОБА_5 направлявся із ДУ «Луцький слідчий ізолятор» у Копчинську виправну колонію № 112 у Тернопільській області, вважає, що є підстави для застосування ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст. 5 КК України. Захисник обгрунтовує клопотання обставинами та нормами права, які містяться в мотивувальній частині даного клопотання та просить суд його задовольнити.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлена про час дату та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явилась, однак до початку судового розгляд через електронну пошту суду подала заяву у якій просить суд проводити розгляд даного клопотання без її участі.

Засуджений у судовому засіданні просив суд розгляд клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання проводити без участі його захисника.

Прокурор та представник ДУ «Івано-Франківська УВП № 12» просили суд продовжити розгляд даного клопотання без участі належним чином повідомленого захисника засудженого, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце і час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Враховуючи принцип передбачений ст. 28 КПК України, щодо розумності строків, суд вважає за можливе провести розгляд даного клопотання за відсутності захисника засудженого, оскільки згідно ст. 26 КПК України, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час судового розгляду не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор у судовому засіданні клопотання захисника засудженого вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обставини на які посилається захисник засудженого є такі, які не підпадають під дію Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ.

Представник ДУ «Івано-Франківська УВП № 12» у судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечила.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника посилаючись на викладені у ньому обставини, долучив докази, які характеризують його особу та просив суд дане клопотання задовольнити.

Вислухавши думку сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Як вказано в позиції ВССУ щодо застосування окремих положень ЗУ від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», беручи до уваги, що у п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень статей ст.ст. 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, ( п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України). Відповідно, дане клопотання підсудне Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області, оскільки на час розгляду даного клопотання ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Івано-Франківська УВП № 12».

Так, вироком Новолинського міського суду Волинської області від 29.07.2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України призначивши йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 засуджено у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 30 (тридцять) днів з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу проголошення вироку, а саме з 29 липня 2014 року, зарахувавши до строку покарання його попереднє ув`язнення з 24.12.2013 року по 28.07.2014 року включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі (а.п.21-30). 04.11.2014 року ухвалою Апеляційного суду Волинської області вирок Новолинського міського суду Волинської області від 29.07.2014 року в частині покарання ОСОБА_5 залишено без змін (а.п.31-35). Вирок набрав законної сили 04.11.2014 року. Згідно наданої інформації ГУНП у Волинській області від 22.04.2021 року № 1224/04/27-2021 засуджений ОСОБА_5 утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» із 24.12.2013 року по 17.12.2014 року (а.п.40). Згідно довідки ДУ «Коломийська виправна колонія № 41» від 31.10.2019 року засуджений ОСОБА_5 17.12.2014 року вибув з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» та 15.01.2015 року прибув у Копчинську виправну колонію № 112 Тернопільської області (а.п. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КПК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з постановою від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к, Верховний Суд вказав, що один і той же строк попереднього ув`язнення по 20 червня 2017 року зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 року зараховується за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції ЗУ № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону) один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 180/746/16-к визначено, що правило зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі не можна вважати таким, що визначає караність або інші кримінально-правові наслідки діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Таким чином, ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) не застосовується після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією даної норми. Отже, попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання (як день за два) лише на час дії вказаного Закону (до 21 червня 2017 року).

Зі змісту ч. 2 ст. 532 КПК вбачається, що судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суд підкреслює ту обставину, що засуджений (на даний час) ОСОБА_5 (на час перебування його у правовому статусі у кримінальному провадженні в якості обвинуваченого) перебував під вартою у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» із 24.12.2013 року по 04.11.2014 року. Вирок Новолинського міського суду Волинської області від 29.07.2014 року набрав законної сили 04.11.2014 року. Суд наголошує на тій обставині, що ОСОБА_5 має статус засудженого з 04.11.2014 року по даний час, його правовий статус не змінювався та не змінено станом на час слухання даного клопотання.

Дійсно, у період, що зазначений у клопотанні, а саме з 04.11.2014 року засуджений ОСОБА_5 утримувався після набрання вироком Новолинського міського суду Волинської області від 29.07.2014 року законної сили у статусі засудженого по 17.12.2014 року у ДУ «Луцький слідчий ізолятор». Окрім того, у період часу з 17.12.2014 року по 15.01.2015 року засудженого ОСОБА_5 етаповано із Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» до Державної установи «Копичинської виправної колонії № 112» для відбування ним покарання згідно вказаного вище вироку. Проте, вищевказані періоди перебування ОСОБА_5 у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» не слід розцінювати як строк попереднього ув`язнення та на вказані періоди не поширюється дія Закону № 838-VIII, оскільки засуджений ОСОБА_5 у зазначені вище періоди уже відбував призначене йому судом покарання.

Згідно позиції ВССУ щодо застосування окремих положень ЗУ від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Основоположним моментом в даному випадку є розуміння, що таке попереднє ув`язнення, адже норма, яка передбачена ч. 5 ст. 72 КК України, яка діяла на час дії ЗУ від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - діє лише на період, під час якого особа перебувала під попереднім ув`язненням. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, після чого неможливо застосування ч. 5 ст. 72 КК України, яка діяла на час дії ЗУ від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що і є підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, адже засуджений ОСОБА_5 у період з 04.11.2014 року по 17.12.2014 року не знаходився під попереднім ув`язненням, а відбував покарання. Також, під час відбування покарання засуджені можуть направлятися до місця відбування покарання, чи переміщатися між установами виконання покарання, що і відбулося у період з 17.12.2014 року по 15.01.2015 року, а тому у даному випадку засуджений ОСОБА_5 у зазначений вище період переміщався під вартою під час відбування покарання, а не перебував під попереднім ув`язненням.

Суд вважає, що подача до суду такого клопотання обумовлене некоректним розумінням захисником засудженого понять «попереднє ув`язнення», «направлення засудженого для відбування покарання». Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Згідно ч. 1 ст. 88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою. Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що поняття направлення (в розумінні ст. 87 КВК України), та поняття переміщення (в розумінні ст. 88 КВК України) у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК України не включається, а їх застосування та тривалість не тягне за собою застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання з 04.11.2014 року по 17.12.2014 року та з 18.12.2014 року по 15.01.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539, 372 КПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 08 грудня 2021 року о 09 годині 20 хвилин.

Суддя ОСОБА_1