Дата документу 23.11.2021 Справа № 0810/5476/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0810/5476/2012 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1353/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою ОСОБА_6 про внесення виправлень у вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за п.9, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2, 3 ст.358 КК України до довічного позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року, якою відмовлено у внесенні виправлень за заявою засудженого ОСОБА_6 у вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року щодо останнього за п.9, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2, 3 ст.358 КК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений в своїй заяві просить про суттєву зміну змісту вироку, а не про виправлення описок та виправлення арифметичних помилок. Судом, який ухвалював вирок, не проводилися підрахунки та не застосовувалися методики відрахувань при зазначені дати проведення слідчої дії, а тому це не є арифметичною помилкою. Щодо зміни прізвищ та заміни змісту проведених слідчих дій, що зазначені у вироку, суд першої інстанції дійшов висновку, що це є саме спробою змінити зміст вироку та висновків, до яких прийшов суд.
Проаналізувавши заяву ОСОБА_6 та вирок суду, суд першої інстанції встановив, що арифметичної помилки на сторінці 18 абзац 8 вироку немає. Судом проводився аналіз доказів по справі, що безпосередньо вивчалися та аналізувалися. Щодо виправлення можливих описок на аркуші 24 аб.4, аркуші 45 аб.1, аркуші 52 аб.9 та 53 абзаці 1, також на аркуші 59 абзац 7 вироку, то суд дійшов висновку, що це не є по суті опискою, та не може бути виправлено, оскільки є аналізом доказів, а з боку засудженого є незгодою з ухваленим вироком по суті та спробою змінити суть та зміст вироку. Щодо посилання ОСОБА_6 на наявність описки на сторінці 61 абзацу 10 про кількість судимостей, то він засуджений 7 разів, це підтверджено викладеним на 1 та 2 сторінці вироку.)

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ухвала суду, на його думку, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Вважає, що незаконність оскаржуваного рішення полягає в тому, що суд не виправив помилки та описки у вироку від 16 квітня 2015 року по справі №0810/5476/2012, чим порушив вимоги ст.379 КПК України, а також порушив інші фундаментальні процесуальні права ОСОБА_6 , а саме бути безпосередньо присутнім у залі суду під час розгляду його клопотання, а також користуватися рідною мовою і послугами перекладача.

Апелянт вказує, що всі питання, які ставились ОСОБА_6 в його клопотанні від 31 травня 2021 року, є саме описками та помилками.

Зазначає, що не може бути «оцінкою доказів» помилкове зазначення зайвих 2 судимостей ОСОБА_6 .

Крім того, неправильна дата у вироку слідчої дії 02 листопада 2008 року (правильна 03 листопада 2008 року) не є результатом арифметичних розрахунків (як вказано в оскаржуваній ухвалі), а є саме помилкою в даті, що судовою практикою визнається суттєвою помилкою і підлягає виправленню на підставі ст.379 КПК України.

Також фактична помилка у прізвищах ( ОСОБА_9 замість ОСОБА_10 ) є помилкою у прізвищі і також підлягає виправленню.

Крім того, захисник посилається на те, що не може бути «оцінкою доказів» грубі помилки, що стосуються фактів, встановлених в самих судових засіданнях. Так, стор.24 абз.4 вироку «переглядався диск» (від 18 грудня 2008 року), в дійсності, згідно з матеріалами справи не переглядався, не відкривався; на стор.52 абз.9 у вироку зазначено, що свідок ОСОБА_11 «впізнала» особу, а в ухвалі суду від 20 червня 2012 року міститься протилежна інформація не впізнала. В тій же ухвалі зазначено, що ОСОБА_12 не впізнав ОСОБА_13 , а у вироку від 16 квітня 2012 року зазначається, що «впізнав». На стор.39 аб.7 вироку вказується, що ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_15 , а згідно з протоколом впізнавали іншу особу ОСОБА_16 .

Щодо порушення прав ОСОБА_6 захисник зазначає, що суд не забезпечив особисту присутність засудженого під час розгляду клопотання та позбавив його можливості підтвердити своє клопотання документами, які залишились у Запорізькому СІЗО і не були перенаправлені до Дніпровської установи виконання покарань №4, куди був перевезений ОСОБА_6 .

Також суд першої інстанції порушив право ОСОБА_6 мати перекладача, про що заявляв клопотання під час судового засідання. Вважає, що суд умисно, взагалі не обґрунтовуючи своє рішення, відмовив у залученні перекладача.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати судове рішення від 30 червня 2021 року та направити на новий розгляд.

Посилається на аналогічні помилки, на які вказує в апеляційній скарзі його захисник. Крім того, зазначає, що ці помилки наявні та підлягають обов`язковому виправленню, оскільки суттєво суперечать матеріалам справи та набувають повної неточності всього змісту в цілому, що в свою чергу позбавляє можливості чіткого та точного складення скарги до ЄСПЛ.

Зазначає, що під час розгляду його заяви колегія суддів порушила базові вимоги закону та права, гарантовані йому Конституцією та Законами України.

Також, апелянт вважає грубим порушенням його прав те, що суд без його згоди призначив йому захисника з центру безоплатної допомоги ОСОБА_8 , в той час, коли його інтереси захищає адвокат ОСОБА_17 . Вказаний факт судом проігноровано.

Вважає, що судове рішення є незаконним, оскільки його заява розглядалась без самих матеріалів справи, на які він посилався з підтвердженням.

Крім того, оскаржуване рішення не містить повної інформації змісту його заяви, не вказані аркуші справи, на яких міститься факт підтвердження помилки, відсутні спростування вказаних ним фактів.

На думку апелянта, висновки, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи стосовно адвоката ОСОБА_8 .

Вказує, що він не залучав документи, оскільки ним вказані всі аркуші справи в матеріалах, а без них суд не мав права розглядати його заяву.

Також посилається на необґрунтованість судового рішення, яким грубо порушені його права.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які в цілому підтримали подані апеляційні скарги із уточненнями ОСОБА_6 до його скарги, що стосуються участі захисника - адвоката ОСОБА_8 , а саме: засуджений зазначив, що претензій до вказаного адвоката не має; прокурора, яка вважала, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано звернув увагу на те, що під опискою слід розуміти зроблені судом механічні (мимовільні, випадкові) граматичні помилки в рішенні, які допущені під час його письмового вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Очевидна арифметична помилка - це помилка у вчиненні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, а вправі лише усунути неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, тобто дати події, номеру і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо. Отже, виправлення допущених у вироку чи ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судових рішень.

В своїй заяві засуджений вказує, що на сторінці 18 абзацу 8 вироку зазначено, що слідча дія - відтворення обстановки події мала місце 22 листопада 2008 року, а по факту - 03 листопада 2008 року; на сторінці 24 абзацу 4 вироку зазначено, що демонструвався запис, проте, відеозапис не демонструвався; на сторінці 45 абзацу 1 вироку зазначено, що ОСОБА_18 передав фотознімки ОСОБА_15 , проте ОСОБА_18 зазначив, що фотознімки він передав ОСОБА_19 ; на сторінці 52 абзацу 9 вироку зазначено, що свідок ОСОБА_11 впізнала в дівчині в залі суду дівчину, яка була на угоді 15 вересня 2008 року, але свідок не впізнала, не впевнена, що це та дівчина; на сторінці 53 абзацу 1 вироку зазначено, що ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_20 як дівчину, що брала участь в угоді 15 вересня 2008 року, проте ОСОБА_12 в залі суду вказав, що не впізнав та не впевнений, що це вона; на сторінці 59 абзаці 7 вироку зазначено, що ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_15 , проте в протоколі впізнання за фото впізнавали брата чоловіка ОСОБА_16 , а не ОСОБА_15 ; на сторінці 61 абзацу 10 зазначено, що ОСОБА_6 сім разів судимий, проте дві судимості зайві.

На думку засудженого ОСОБА_6 , все викладене ним підлягає виправленню.

Отже, із заяви засудженого убачається, що останній фактично просить зміни вирок, в т.ч. його мотивувальну частину, в якій викладені докази, на які суд послався у обґрунтування своїх висновків, та в якій міститься аналіз досліджених доказів.

Проте, суд, вирішуючи питання, передбачені ст.379 КПК України, не наділений повноваженнями вносити такі зміни.

З цього приводу суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що вищевказаний вирок суду переглядався судами як апеляційної так і касаційної інстанцій, до повноважень яких, згідно з процесуальним законодавством, і відноситься перевірка законності та обґрунтованості судових рішень.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про виправлення помилок у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в порядку ст.379 КПК України та обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ухвалі, що у вищезазначеному порядку суд не перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень, які набрали законної сили, та не вправі вирішувати питання, що стосуються суті судового рішення.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

При постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції в повному обсязі були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, а прийняте судом рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України, є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

З апеляційних скарг та доводів апелянтів при апеляційному розгляді убачається, що останні не погоджуються з вищевказаним вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року та просять внести такі зміни до вироку, які впливають його суть.

Стосовно твердження засудженого про те, що судом порушені його процесуальні права щодо безпосередньої присутності у залі суду під час розгляду його заяви, а також користування рідною мовою і послугами перекладача, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалам справи, на час розгляду заяви засуджений ОСОБА_6 перебував у ДУ «Установа виконання покарань №4» м.Дніпро.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійсно відмовив в задоволенні клопотання засудженого про забезпечення його особистої присутності в залі судових засідань під час розгляду його заяви.

При цьому суд керувався п.20-5 Перехідних положень КПК України, згідно з якими, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), розгляд питань, віднесених до повноважень суду (крім розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) за його рішенням, прийнятим з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження, може бути проведено у режимі відео конференції, яка в цьому випадку і була організована судом.

Для забезпечення права на захист засудженого судом доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій та Донецькій областях призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням, оскільки угоди з будь-яким іншим адвокатом ОСОБА_6 не укладено.

Згідно з журналом судового засідання від 30 червня 2021 року та звукозаписом судового засідання, суд першої інстанції з`ясував, що у засудженого із його захисником було конфіденційне побачення перед судовим засіданням та обговорено тактику захисту по питанню, що розглядалось.

Порушення права на захист засудженого ОСОБА_6 під час розгляду заяви не убачається.

Клопотання засудженого щодо залучення перекладача з української на російську мову також вирішено судом з дотриманням вимог законодавства та роз`яснено засудженому, що документи у справі будуть досліджені мовою оригіналу.

В свою чергу, вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 складений російською мовою.

Що стосується доводів сторони захисту при апеляційному розгляді про те, що при розгляді заяви судом першої інстанції брав участь не уповноважений прокурор, колегія суддів звертає увагу на таке.

В наявних матеріалах дійсно немає документів щодо повноважень прокурора ОСОБА_21 на участь у провадженні. Разом з цим, колегія суддів вважає, що викладене в цьому випадку не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є правильним по суті.

Окрім того, з журналу судового засідання та звукозапису убачається, що особа прокурора судом встановлена, відводів вказаному прокурору у сторони захисту не було та повноваження вказаного прокурора під сумнів не ставились.

За наслідком перевірки всіх доводів, викладених в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_6 та його захисника, а також доводів останніх при апеляційному розгляді (в т.ч. з вивченням наданих стороною захисту документів - копій вироку та інших матеріалів кримінальної справи), колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказана ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого та скасування цієї ухвали не вбачає.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року, якою відмовлено у внесенні виправлень за заявою засудженого ОСОБА_6 у вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ст.115 ч.2 п.9, 12, 13, ст.190 ч.3, ст.27 ч.5, ст.358 ч.2, 3 КК України до довічного позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3