Дата документу 15.11.2021 Справа № 336/7618/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7618/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1311/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року, якою задоволено подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (а.с. 70-75).

28 жовтня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року (а.с. 107-108).

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_8 на обліку, до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявки без поважної причини на реєстрацію 15 червня 2020 року та 5 жовтня 2020 року, до того ж 23 червня 2020 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 178 КУпАП та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Встановивши, що ОСОБА_8 дійсно 2 рази не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, 23 червня 2020 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 178 КУпАП, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності, а 19 травня 2021 року вчинив протиправні дії, які хоча з точки зору кримінального закону не є злочином, але характеризують його як особу, що свідомо ігнорує встановлені у суспільстві норми та правила, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.

В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_9 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію з поважних причин, які повідомив суду першої інстанції, наступного дня після неявок він проходив до інспектора та повідомив про свої проблеми, але суд не взяв їх до уваги та не визнав їх поважними.

Вважає, що системних порушень умов випробування у засудженого не було.

Крім того, ОСОБА_8 працює, має стійкі родинні відносини, має жінку та хвору матір.

До судового засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, засуджений та його захисник не з`явились, поважні причини неявки апеляційному суду не повідомили, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернулись, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав рішення законним та зазначив, що засудженому повідомили про порядок та умови іспитового строку, але він не з`явився на реєстрацію та вчинив адміністративне правопорушення, а на теперішній час притягається до адміністративної та кримінальної відповідальності, представника органу пробації, яка просила направити засудженого для реального відбуття покарання, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, перевірив підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_8 і зробив обґрунтований висновок про необхідність направлення останнього в місця обмеження волі для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відтак, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року, Шевченківським РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_8 було заведено особову справу № 55/2020.

Засудженому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`яснені обов`язки, які покладені на нього судом згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, які він повинен виконувати, роз`яснені правові наслідки, передбачені ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України за невиконання покладених на нього судом обов`язків або за їх ухилення, а також відповідальність за вчинення ним кримінальних та адміністративних правопорушень під час іспитового строку, що підтверджується підпискою (особова справа, а.с. 15).

Відповідно до постанови від 24 квітня 2020 року, ОСОБА_8 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 17).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку, ОСОБА_8 два рази 15 червня 2020 року та 5 жовтня 2020 року на реєстрацію до органу пробації не з`явився, за що до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження (особова справа а.с. 18, 46, 73).

З пояснень ОСОБА_8 вбачається, що поважних причин пропуску явок на реєстрацію до органу пробації він не зазначив.

Так, згідно його пояснень, 15 червня 2020 року працював, а 5 жовтня 2020 року він не з`явився за станом свого здоров`я (особова справа а.с. 45, 72).

В суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 та звертаючись зі скаргою до апеляційного суду його захисник, документів на підтвердження поважності причин неявок також не надали, будь-яких змістовних пояснень з цього приводу засуджений не повідомив.

Колегія суддів не може не врахувати, що після застосування до ОСОБА_8 першого застереження у вигляді письмового попередження (16 червня 2020 року), він належних висновків для себе не зробив та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 178 КУпАП, за намагання винести пляшку коньяку з магазину (особова справа, а.с. 58).

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника засудженого з приводу необхідності врахування наявності місця роботи, стійких соціальних зв`язків, дружини та хворої матері, то колегія суддів не вважає цю обставину такою, що нівелює факт свідомого та умисного ухилення ОСОБА_8 від виконання покладених на нього судом обов`язків.

Скасовуючи звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений своїми діями ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, неодноразово порушив покладений на нього обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, документального чи будь-якого іншого підтвердження надати не зміг, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, необхідно направити засудженого ОСОБА_8 для відбуття покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року, якою задоволено подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4