Справа №587/1697/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/766/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 02 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму, останній раз 29 січня 2021 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 1 місяця 10 днів арешту

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 , в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини на кваліфікацію своїх дій, обвинувачена просить вирок Сумського районного суду від 02 березня 2021 року в частині призначення їй покарання змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік.

Покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Крім того, обвинувачена просить дослідити документи, які характеризують її особу та довідку про судимості.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді арешту строком 3 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 29 січня 2021 року більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді арешту строком 3 місяці.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 490 грн. 35 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена зазначає, що:

- судове рішення ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є таким, що суттєво порушує її права та свободи людини та громадянина, в тому числі і її право на оскарження судового рішення;

- що суд призначив їй покарання, без дотримання вимог ст. 50, 65 КК України;

- суд, при призначенні їй покарання, вірно врахував те, що вона вину визнала, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, однак призначене судом покарання у виді 3 місяців арешту є несправедливим внаслідок суворості і її виправлення можливе без відбування покарання у виді арешту;

- вважає, що є підстави для застосування до неї ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

Згідно з вироком, 10 червня 2020 року, близько 16-00 години ОСОБА_7 , знаходячись зі згоди власника за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia 2710C-2», який належить ОСОБА_8 , вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи, 310 грн., чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Апеляційний розгляд проведено без участі самої апелянти обвинуваченої ОСОБА_7 , яка є належним чином повідомленою про час і місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду від неї не надходило і явка обвинуваченої на апеляційний розгляд не є обов`язковою, бо в скарзі питання про погіршення становища не ставиться.

Тому,заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що розгляд даного кримінального провадження було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, в апеляційній скарзі не оскаржуються, та апеляційному перегляду не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо невідповідності призначеного їй судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особі, внаслідок суворості, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції було враховано, що остання вчинила умисне кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким, що остання на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

При цьому, як обставини, що пом`якшують покарання, судом було визнано те, що ОСОБА_7 визнала свою винну у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялася, відшкодувала завдану шкоду, обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

Таким чином, за наявності вищезазначених обставин, суд дійшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про можливість призначення обвинуваченій покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту строком на 3 місяці, і підстави для визнання такого покарання суворим відсутні, оскільки його розмір та вид є мінімальними, при тому, що санкцією вказаної статті передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що у суду були підстави для звільнення її від призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, посилаючись на те, що наявні підстави для звільнення від відбування покарання, обвинувачена ОСОБА_7 не вказує, які конкретно обставини існують і свідчать про це, однак не були враховані судом, при тому, що в матеріалах даного кримінального провадження взагалі відсутні будь-які докази, з врахуванням яких можливо було б дійти висновку про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням.

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді громадських робіт та арешту, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і знову вчинила корисливий злочин.

За таких обставин, враховуючи, мету покарання, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і підстави для звільнення останньої від такого покарання з випробуванням - відсутні.

При цьому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судом першої інстанції вироку відносно ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, як і не встановлено, що було порушено її права та свободи людини та громадянина, а також її право на оскарження судового рішення, враховуючи, що остання скористалась таким своїм правом і законність прийнятого рішення переглядається в апеляційному порядку в межах поданої апеляційної скарги.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстав для його зміни чи скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 02 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4