Справа №491/291/17
УХВАЛА

30 серпня 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області кримінальне провадження №0000219, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2016 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 4-ї дільниці с.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 13 травня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2016 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно обвинувального акту потерпілими у кримінальному провадженні є:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Амури Ананьївського району Одеської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Амури Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Амури Ананьївського району Одеської області, зареєстрована в с.Шимкове Ананьївського району Одеської області.
Потерпілими у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 11 квітня 2017 року у кримінальному провадженні було пред`явлено цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, завданої їм кримінальними правопорушеннями (Том справи №1 а.с.88-90, 91-93, 94-96).
Ухвалою суду від 12 травня 2017 року (Том справи №1 а.97-98) вказані позовні заяви було прийнято до розгляду та визнано потерпілих цивільними позивачами у справі.
3 червня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_8 (Том справи №3 а.с.124-125) в якому він зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_9 та просив визнати його правонаступником за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.
На підтвердження факту смерті ОСОБА_9 до клопотання додано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (Том справи №3 а.с.126).
У судовому засіданні головуючим у справі суддею було поставлено на обговорення питання щодо розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_8 про залучення його в якості правонаступника ОСОБА_9 за цивільним позовом ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.
Прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти клопотання потерпілого ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти клопотання потерпілого ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_7 також у судовому засіданні не заперечували проти клопотання потерпілого ОСОБА_8 .
Розглядаючи зазначене клопотання суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Вказане узгоджується з положеннями частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, якою визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 5 статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Питання правонаступництва за позовними вимогами цивільного позивача та дії суду в разі смерті позивача у Кримінальному процесуальному кодексі України не врегульовані, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України, керується положеннями Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Водночас згідно пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Зі змісту наведених норм вбачається, що дії суду в разі смерті фізичної особи, яка була цивільним позивачем у кримінальному провадженні залежать від того чи передбачаються спірні правовідносини правонаступництво.
Правонаступництво у разі смерті фізичної особи впорядковано Книгою шостою Цивільного кодексу України.
Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
При цьому, статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно частини 1 статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Зі змісту наведених норм вбачається, що не всі права та обов`язки фізичної особи можуть бути успадковані, та відповідно передбачають правонаступництво.
З огляду на наведене слід звернути увагу на положення статті 1230 ЦК України, частиною 3 якої визначено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.
Аналізуючи зазначені норми можливо дійти висновку, що право на відшкодування моральної шкоди, може бути успадковане лише в разі, якщо фізична особа за життя отримала таке право за рішенням суду, тобто фактично така моральна шкода має бути переведена за життя спадкодавця у її матеріальне вираження, визначене судовим рішенням.
Вказане узгоджується з положеннями пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України, яким прямо вказано на те, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Зазначене цілком узгоджується з частиною 2 статті 26 ЦК України згідно якої фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.
Частиною 1 статті 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Статтею 269 ЦК України визначено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.
Відповідно до частини 1 статті 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Статтею 271 ЦК України визначено, що зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.
Частиною 1 статті 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
З системного аналізу наведених норм вбачається, що моральна шкода є невід`ємно пов`язаною з фізичною особо, оскільки полягає у психоемоційному ставленні особи до тієї чи іншої події, а отже є особистим немайновим правом, яке припиняється разом зі смертю фізичної особи, оскільки зі смертю припиняється і можливість фізичної особи сприймати будь-які обставини.
За наведених обставин, право на відшкодування моральної шкоди, яке не присуджено судовим рішенням, є особистим немайновим правом, а отже не входить до складу спадщини згідно пункту 1 частини 1 статті 1219 ЦК України.
Таким чином, правовідносини за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 не передбачаються правонаступництво, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про визнання його правонаступником ОСОБА_9 у правовідносинах за вказаною позовною заявою слід відмовити.
При цьому, згідно пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Положення зазначеної норми є імперативними і чітко визначають дії суду в разі смерті фізичної особи - сторони у справі, правовідносини в якій не передбачають правонаступництва.
За наведених обставин провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 3, 7, 127-129, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_8 про залучення його в якості правонаступника ОСОБА_9 за цивільним позовом ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.
Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у кримінальному провадженні №0000219, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2016 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.
Копію ухвали направити учасникам справи.

Роз`яснити, що у відповідності до положень частини 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

При цьому, роз`яснити, що учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: ОСОБА_10