ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/7030/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2298/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: виключні обставини

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.375 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що на момент постановлення рішення Конституційним Судом України від 11.06.2020 року про визнання ст.375 КК України такою, що не відповідає Конституції України, судимість заявника ОСОБА_7 за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року погашена у встановленому законом порядку, тобто закінчилися кримінально-правові відносини між ним та державною, а тому підстави для перегляду вказаного вироку за виключними обставинами відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що втрата чинності нормою Особливої частини КК України означає, що передбачені нею дії або бездіяльність вже не містять ознак діяння, за яке КК України встановлювалася кримінальна відповідальність. Наголосив, що визнання Конституційним Судом України неконституційними законів, інших актів або їх окремих положень відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України тягне втрату цими нормативними актами чинності з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Указав, що визнання Конституційним Судом України неконституційною ст.375 КК України анулює її юридичну силу, а тому є безумовною підставою для скасування судового рішення, та є виключною обставиною для перегляду обвинувального вироку суду. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати вирок Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року щодо нього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.3 ст.459 КПК України виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.375 КК України на 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2012 року вирок Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року залишено без змін.
Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року набрав законної сили 17 травня 2012 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2014 року на підставі ст.82 КК України ОСОБА_7 невідбута частина покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року замінена виправними роботами строком на 1 рік 11 місяців з відрахуванням від заробітку 10 % в прибуток держави.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року, на підставі п. «а» ст.4 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 статтю 375 КК України визнано неконституційною, оскільки вона суперечить частині першій статті 8, частинам першій, другій статті 126, частині першій, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України.

Згідно з ч.3 ст.90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року на підставі п. «а» ст.4 Закону України «Про амністію у 2014 році», на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення про визнання неконституційною ст.375 КК України судимість ОСОБА_7 за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року, була уже погашеною.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на момент постановлення Рішення Конституційного суду про визнання ст.375 КК України такою, що не відповідає Конституції України, судимість заявника ОСОБА_7 за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року була погашена у встановленому законом порядку, тобто закінчились кримінально-правові відносини між ним та державою.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, має відбуватись лише у виняткових випадках, які не порушують принцип правової визначеності (res judicata), оскільки відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі обставини (справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п.52, ECHR 2003-IX)».

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього, з огляду на норми розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає, оскільки кримінально-правові відносини між заявником ОСОБА_7 та державою на час постановлення Рішення Конституційним Судом України від 11 червня 2020 року вже закінчились.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року щодо ОСОБА_7 за виключними обставинами, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: