Провадження № 1-м/761/131/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківський районний суд м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію, ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобруйськ Республіки Білорусь, громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль, начальника служби кібербезпеки та захисту інформації ТОВ «Центр інноваційних технологій», який перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва 10.12.2021 надійшло клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування до гр. ОСОБА_4 екстракційного арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 08.11.2021 затриманий працівниками поліції у зв`язку з його розшуком правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «а», «б» ч. 2 ст. 172 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2021 до ОСОБА_4 застосований тимчасовий арешт на строк до 17.12.2021.

Київською міською прокуратурою, яка за дорученням Офісу Генерального прокурора проводить екстрадиційну перевірку, встановлено, що постановою слідчого від 15.01.2015 ОСОБА_4 притягнутий до кримінальної відповідальності за п. «а», «б» ч. 2 ст. 172 КК Російської Федерації.

Постановою суду від 15.01.2016 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку ініціатора клопотання, інкриміноване ОСОБА_4 злочинне діяння відповідає кримінальному правопорушенню за ч. 3 ст. 209 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік.

Строк давності притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності не закінчився.

З огляду на наявність ризику переховування ОСОБА_4 від компетентних органів країни перебування, прокурор просив застосувати до розшукуваної особи запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав, щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 за Кримінальним кодексом України пояснив, що у цьому випадку до уваги взята не формальна відповідність диспозицій пунктів «а», «б» частини другої статті 172 КК Російської Федерації частині третій статті 209 КК України, а безпосередній зміст діянь зазначеної особи, які, на думку прокурора, відповідають ч. 3 ст. 209 КК України.

Ратнер- ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання відмовити.

Зокрема, ОСОБА_4 категорично заперечував проти того, що статті 172 КК РФ, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконну банківську діяльність, відповідає стаття 209 КК України, якою введена відповідальність за відмивання майна, отриманого злочинним шляхом. Зі слів затриманого, Кримінальним кодексом РФ прямо передбачена кримінальна відповідальність за легалізацію (відмивання) грошових коштів або іншого майна, набутого злочинним шляхом. Отже, статті 209 КК України відповідає стаття 174 КК РФ, однак остання йому не інкримінується.

Затриманий також просив врахувати, що легально проживає в Україні близько трьох років, має роботу, сім`ю, виховує неповнолітню дитину.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, затриманого та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 543 КПК України передбачено, що видачею особи є її видача державі, компетентним органом якої така особа розшукується, для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку.

Вказана процедура включає в себе, зокрема, перевірку обставин, що перешкоджають видачі, прийняття рішення по запиту, фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої сторони.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 541 КПК екстрадиційна перевірка полягає у діяльності визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка вчинила злочин.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.
Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 573 КПК.
Отже, однією з обов`язкових умов для видачі особи є наявність у законодавстві запитуваної сторони статті, що передбачає кримінальну відповідальність за діяння, вчинене на території запитуючої сторони.
У разі, якщо Кримінальний кодекс запитуваної сторони не містить норми, яка є аналогічною нормі Кримінального кодексу запитуючої сторони, тобто діяння не є карним на території країни перебування затриманої особи, відсутні підстави для екстрадиції останньої.
Встановлення наявності або ж відсутності саме таких обставин відповідно до ст. 543 КПК і є результатом екстрадиційної перевірки.
Ратнеру- ОСОБА_8 інкриміновані п. «а», «б» ч. 2 ст. 172 КК РФ, якими встановлена кримінальна відповідальність за здійснення банківської діяльності (банківських операцій) без реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії) у випадках, коли такий дозвіл (ліцензія) є обов`язковими, якщо це діяння спричинило значну шкоду громадянам, організаціям або державі або поєднане з отриманням доходу в особливо великих розмірах, вчинене організованою групою.

При цьому ч. 3 ст. 209 КК України передбачає відповідальність за набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою або в особливо великому розмірі.
Диспозиції наведених статей очевидно є різними, передбачають відповідальність за діяння, які не є тотожними за своїм змістом, або ж є близькими за своєю об`єктивною стороною.
Таким чином, екстрадиційною перевіркою, яка здійснюється тривалий час - з 08.11.2021, тобто понад місяць, прокурором не вставлено, чи передбачає Кримінальний кодекс України кримінальну відповідальність за незаконну банківську діяльність.
Відсутність такого обов`язкового елемента екстрадиційної перевірки унеможливлює встановлення того, яке покарання за вчинене на території іншої держави діяння має нести відповідна особа за законодавством України, чи передбачає це покарання позбавлення волі на строк понад один рік, чи не спливли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Слідчим суддею також враховується, що посилання прокурора на ризик переховування ОСОБА_4 від компетентних органів України не підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

За таких обставин застосування до особи екстрадиційного арешту не відповідає законодавству України та суперечить її міжнародним зобов`язанням.
Сукупність наведених чинників свідчить про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 541, 573 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 відмовити.

Покласти на ОСОБА_4 )обов`язок прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого судді та суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1