Справа № 944/869/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/952/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргуобвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

встановив:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000094 від 29.01.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України - закрито, у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Галицької митниці Держмитслужби до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.

Згідно з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 , працюючи відповідно до наказу №592-о від 20.08.2015 Державної фіскальної служби Львівської митниці ДФС на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Краковець» Львівської митниці ДФС (далі по тексту ВМО № 4 МП «Краковець» Львівської митниці ДФС), будучи службовою особою та представником влади, якій відповідно до Порядку доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної фіскальної служби України, затвердженого наказом ДФС України від 24.11.2015 №934 надано дозвіл на роботу з АСМО «Інспектор» митного поста «Краковець» із логіном користувача бази даних «ChemyshOA», перебуваючи на роботі, згідно графіку виходу на роботу, у період з 08.00 год. по 20.00 год. 06.07.2016, тобто на митному посту «Краковець», що розташований у смт. Краковець, по вулиці вул. Михайла Вербицького, 54, Яворівського району Львівської області, у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краковець - Корчова», маючи регламентований доступ до комп`ютерної мережі митних органів АСМО «Інспектор-2006», умисно, діючи в інтересах третьої особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, 06.07.2016 о 12:35 год. під своїм логіном користувача «ChemyshOA» та паролем змінила наявну у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митного режиму, шляхом внесення із використанням службового комп`ютера до АСМО (ПІК) «Інспектор-2006», та збереження недостовірної інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Краковець - Корчова» транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстраційний номер Республіки Польща), кузов НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , при цьому вказаний транспортний засіб та громадянин того дня у зазначений час у пункті пропуску «Краковець - Корчова» кордон України в напрямку виїзду не перетинали, у зоні митного контролю митного поста «Краковець» не перебували, митне оформлення та митний контроль не проходили.

На підставі вказаної вище недостовірної інформації, внесеної до АСМО «Інспектор-2006», яка збереглась в модулі «Перетин кордону транспортним засобом», про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Краковець - Корчова» транспортного засобу «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , в подальшому, не було порушено строку тимчасового ввезення ОСОБА_10 транспортного засобу для особистого користування на митну територію України, передбаченого ст. 380 Митного кодексу України та сприяло уникненню останнім відповідальності за вчинення митних правопорушень. Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правпорушення, передбачене ч.1 ст. 362 КК України.

Крім цього, головний державний інспектор ВМО № 4 МП «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці - в митному пості «Краковець» Львівської митниці ДФС, що розташований у смт. Краковець, по вулиці вул. Михайла Вербицького, 54, Яворівського району Львівської області, у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краковець - Корчова», будучи службовою особою державного органу - Львівської митниці ДФС та представником влади, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи - ОСОБА_10 у вигляді ухилення від сплати обов`язкових митних платежів, не вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлені законодавством України строки, умисно, діючи в інтересах третьої особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без здійснення митних формальностей, 06.07.2016 о 12:33 год., 12:34 год. та 12:35 год. змінила наявну у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митного режиму, шляхом внесення до «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО (ПІК) Інспектор-2006 та збереження недостовірної інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Краковець - Корчова» транспортного засобу «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , хоча вказаний транспортний засіб та громадянин того дня у пункті пропуску «Краковець - Корчова» кордон України в напрямку виїзду не перетинали, у зоні митного контролю митного поста «Краковець» не перебували, митне оформлення та митний контроль не проходили.

Внаслідок зловживання головним державним інспектором ВМО № 4 МП «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи - ОСОБА_10 , завдано істотної шкоди державним інтересам, що виразилось в недоотриманні державою митних платежів в сумі 158 213, 34 грн.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 364 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року, а саме: на початку абзацу 1 мотивувальної частини ухвали додати слова: «Згідно з обвинувальним актом від 09.02.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000094»; на початку абзацу 3 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали після слів: «Крім цього» доповнити словами: «згідно з пред`явленим обвинуваченням»; виключити абзац 4 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, а саме слова: «Внаслідок зловживання головним державним інспектором ВМО № 4 МП «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи - ОСОБА_10 , завдано істотної шкоди державним інтересам, що виразилось в недоотриманні державою митних платежів в сумі 158 213, 34 грн.»; в абзаці 2 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали слова: «Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 362 КК України»; абзац 5 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, а саме слова: «Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 364 КК України.» - змінити на слова «Відтак, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України».

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою в своїй мотивувальній частині через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, зміст ухвали суперечить ст.6 п.2 Конвенції захисту прав людини («Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку»), висновком ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України», положенням ст. 62 Конституції України, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки на етапі підготовчого засідання не передбачено можливості надання оцінки доказам і доводам сторін кримінального процесу, встановлення винуватості обвинуваченого, а тому її слід змінити.

Вказує, що зокрема у оскаржуваній ухвалі зазначені, як встановлені судом, обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як вони викладені в обвинувальному акті від 09.02.2020 року.

Звертає увагу, що суд вказав, що своїми діями обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 364 КК України. Наголошує, що суд першої інстанції жодних матеріалів кримінального провадження, окрім обвинувального акту від 09.02.20020 року, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписок підозрюваного на цього етапі не мав. Таким чином, зазначені обставини, які суд зазначив в оскаржуваній ухвалі як встановлені судом, насправді судом не встановлювались і просто були скопійовані з обвинувального акту, жодного доказу на підтвердження цих обставин суд не досліджував і не міг дослідити, оскільки клопотання вирішувалося на підготовчому засіданні.

Обвинувачена стверджує, що суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того чи визнає себе обвинувачений винним чи не визнає та незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Акцентує, що сторона захисту просила не зазначати, як встановлені судом обставини вчинення інкримінованих діянь, які наведені в обвинувальному акті, що зумовлено тим, що сторона захисту не вважає обґрунтованими і доведеними обставини викладені в обвинувальному акті, але разом з тим, обвинувачена бажала скористатись своїм правом на закриття кримінального провадження.

Щодо розміру нібито заподіяної майнової шкоди обвинувачена зауважує, що жодної майнової шкоди в даному випадку заподіяно насправді не було, оскільки розмір майнової шкоди в цій справі визначається саме розміром митних платежів, які слід було б сплатити у разі ввезення цього транспортного засобу на митну територію України з метою вільного обігу, однак такий транспортний засіб насправді не міг бути ввезений у режимі «імпорт», оскільки він не відповідає нормам ЄВРО-5.

Зазначає, що вказані обставини не були досліджені в суді першої інстанції, а докази не подавалися до суду першої інстанції, оскільки на етапі підготовчого судового засідання не передбачено дослідження доказів і з`ясування обставин справи, а тому обвинувачена просить їх дослідити під час розгляду судом апеляційної інстанції.

На переконання обвинуваченої, оскаржуваною ухвалою суд першої інтонації визнав її винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та навів відповідні висновки у своєму судовому рішенні, надавши оцінку доводам сторони обвинувачення, які під час підготовчого судового засідання не досліджуються і це виходить за межі повноважень суду, передбачених ст.ст.314-317 КПК України.

Обвинувачена вважає, що оскаржувана ухвала в її мотивувальній частині підлягає зміні, а саме після перед обставинами інкримінованих кримінальних правопорушень зазначати словосполучення про те, що ці обставини встановлені згідно з обвинувальним актом від 09.02.2020 року.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який не заперечив проти апеляційної скарги, представника потерпілого, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Колегією суддів встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України.

Інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України, мали місце 06.07.2016 та відповідно до встановленої ст. 12 КК України класифікації злочинів, є нетяжкими злочинами.

Згідно п.2, п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Під час судового розгляду кримінального провадження захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке обвинувачена підтримала, та яке було розглянуто судом відповідно до вимог ст.288 КПК України.

Викладене свідчить про те, що на момент судового розгляду кримінального провадження у суду першої інстанції були наявні передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У такому разі відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК України кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності підлягає закриттю.

Статтею 49 КК України передбачені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_6 за її згодою від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про дослідження доказів і з`ясування обставин справи, а також клопотання обвинуваченої про їх дослідження під час розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки при звільненні особи від кримінальної відповідальності, кримінальний процесуальний закон такої вимоги не містить.

Такий висновок випливає із системного аналізу тотожних норм КПК України (ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288, 314, 417, 440), якими передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності на всіх стадіях судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує питання обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Крім того, виходячи із змісту ч.1 ст. 62 Конституції України, особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину лише обвинувальним вироком суду, а в даному випадку кримінальне провадження підлягає закриттю ухвалою суду.

Статтею 62 Конституції України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ч.3 п.2 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а тому на думку колегія суддів, ухвала суду в цій частині підлягає зміні, оскільки відповідно до ст. 374 КПК України винуватість особи встановлюється тільки обвинувальним вироком, а згідно ст. 372 КПК України при постановлені ухвали суд, крім іншого, повинен зазначити суть питання, що вирішується судом, за чиєю ініціативою воно розглядається, встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до вимог ст.372 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» суд звільняючи особу від кримінальної відповідальності зобов`язаний в ухвалі зазначити формулювання обвинувачення, яке ставиться особі в провину.

При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року підлягає зміні, а саме слід виключити з мотивувальної частини ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року посилання на доведеність вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України.

Таким чином слід вважати обставини, викладені в ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року такими, що інкриміновані ОСОБА_6 органами досудового розслідування.

Керуючись 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року, залишити без змін, змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на встановлення вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.362, ч. 1 ст. 364 КК України.

Вважати обставини, викладені в ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року такими, що інкриміновані ОСОБА_6 органами досудового розслідування.

В решті ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді