Провадження №1-кп/523/479/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора спеціалізованої прокуратури у військової та оборонній сфері Південного регіону

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002047, внесене до ЄРДР 06.06.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хрестівка Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого та має малолітню дитину 2021 року народження, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (на посаді старший механік-водій), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17 травня 2019 року, приблизно о 00:30 годині, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №74 по вул.Семена Палія в м.Одесі, зустрівши раніше малознайому йому потерпілу ОСОБА_9 , в руках якої перебувала сумка з її особистими речами, діючи з корисливих мотивів, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий намір на насильницьке і відкрите заволодіння чужим майном, підбіг до зазначеної потерпілої зі спини та застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком правої руки в область її правого плеча, від чого та втратила рівновагу й впала на асфальтовану поверхню, а вказаний підсудний шляхом ривку вирвав з рук потерпілої сумку, вартістю 600 гривень, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 14000 гривень; паспорт громадянина України на ім`я потерпілої; мобільний телефон марки «НОМТОМ», вартістю 1500 гривень, з сім-картками «Київстар» НОМЕР_2 і «Водафон» НОМЕР_3 , що матеріальної цінності не представляють, а також шкіряний гаманець, вартістю 500 гривень, з наявними в ньому грошима в сумі 200 гривень.
Заволодівши таким чином означеним майном, підсудний ОСОБА_8 з викраденим майном місце вчинення злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши внаслідок наведених дій матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 16800 гривень.
Потерпіла ОСОБА_9 , будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась, надавши до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, на підставі чого, з метою дотримання розумного строку судового розгляду й з урахуванням позиції інших сторін процесу, суд вирішив здійснити судовий розгляд кримінального провадження за відсутності зазначеної потерпілої.
Підсудний ОСОБА_8 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним кримінального правопорушення при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясовувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів, а також судом враховується у певній мірі висновки досудового доповіді органу пробації та лише часткове відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_9 шкоди (шляхом повернення викраденого мобільного телефону), стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані є військовослужбовцем за контрактом і учасником бойових дій, має нагороди за участь в операції Об`єднаних сил та позитивно характеризується за місцем служби, одружений та має малолітню дитину 2021 року народження, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, забезпечений місцем реєстрації в Україні та місцем проживання в м.Одесі, сукупність чого обумовлює висновок про можливість виправлення вказаного підсудного в умовах суспільства.

Слід зауважити на тому, що згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування та прокурором в суді, в якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом строку досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження, підсудний ОСОБА_8 заподіяну потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду - не відшкодував, а лише вилучений у нього мобільний телефон потерпілої, був повернутий останній.

Згідно ж з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_8 за наведених вище обставин, мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намагання відшкодувати залишок завданої потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди у визначеному в обвинувальному акті розміром, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , суд відносить визнання ним своєї провини, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового злочину і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини доведеного обвинувачення, його тяжкість та наслідки, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_8 , які обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення останнього і недопущення вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.2 ст.186 КК України, але із застосуванням положень ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з одночасним покладенням на зазначеного підсудного низки відповідних обов`язків.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , залишеного без руху ухвалою суду, з огляду на не усунення її недоліків, - за правилами ч.3 ст.185 ЦПК України.

Так, у ч.5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України врегульовано, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.100, 128, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, ч.3 ст.185 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 76 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, навчання.

Згідно з ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України, а нагляд за засудженим ОСОБА_8 на командування військової частини НОМЕР_1 .

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «НОМТОМ», imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , які передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_9 , вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, ч.3 ст.185 ЦПК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , залишений без руху за ухвалою суду від 26.11.2019 року, - вважати неподаним і повернути вказаній особі.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_9 , що повернення її цивільного позову у кримінальному провадженні, не позбавляє її права на звернення з таким цивільним позовом в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими у ЦПК України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та до командування військової частини НОМЕР_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1