Справа № 199/9005/21
ВИРОК
іменем України
2021 року грудня місяця 10 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, кримінальне провадження № 0000493 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2021, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Орджонікідзе, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого у цивільному шлюбі, малолітніх та непрацездатних осіб на утримані немаючого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , та проживаючого за місцем роботи у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.10.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 14.09.2021, приблизно о 12 годині 25 хвилин, знаходився в будинку АДРЕСА_3 , де спілкувався з малознайомим йому потерпілим ОСОБА_6 . В ході розмови, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі раніше виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 14.09.2021, приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля вхідних дверей будинку, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , взяв до своєї правої руки совкову лопату, яка знаходилася біля нього на території домоволодіння та, діючи умисно, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_6 , стоячи обличчям до останнього, наніс один удар зверху вниз плоскою частиною совкової лопати в ліву область тім`яної частини голови потерпілого. Від вказаного удару ОСОБА_6 похитнувся та залишився на місці.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_3 наніс другий удар зверху вниз торцевою частиною совкової лопати, яку тримав у правій руці, в ліву область тім`яної частини голови ОСОБА_6 . Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 наніс третій удар зверху вниз торцем совкової лопати в потиличну область потерпілого. Вважаючи свої дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального проступку. В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: двох забійних ран в тім`яній області ліворуч, в потиличній області по центру, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у завданні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.

1.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, він раніше притягався до кримінальної відповідальності у 1995 році за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, у 1998 році за зберігання зброї, у 2000 році за розбій, у 2013 році за спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у 2021 році за ч.1 ст. 369 КК України до трьох років позбавлення волі із іспитовим строком 2 роки, проте даний вирок він вважає суворим та оскаржує його в апеляційному порядку, а інші судимості у нього погашені.

ОСОБА_3 вказав на те, що свою вину у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 14.09.2021, приблизно о 12 годині 30 хвилині, знаходився в будинку АДРЕСА_3 , де спілкувався з ОСОБА_6 та між ними стався словесний конфлікт, у зв`язку з цим він взяв совкову лопату, яка знаходилась біля вхідних дверей вказаного будинку та тричі вдрав нею по голові ОСОБА_6 . Після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Вибачень потерпілому ОСОБА_6 не приносив, моральну та матеріальну шкоду на лікування потерпілому не відшкодував.

ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 12.10.2021 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 , та просив вжити заходи до гр. ОСОБА_3 , який 14.09.2021 року близько 12.30 години за адресою м. Дніпро, вул. Грінченко, 298, спричинив йому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 2736е від 19.10.2021 за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені : дві забійні рани в тім`яній області ліворуч, в потиличній області по центру. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Враховуючи характер, локалізацію, та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що йому було спричинено не менш як 2-х механічних дій тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день ). Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у КПП «МКЛ № 6 ДМР», тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та дізнавач у постанові. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2021 року за участі потерпілого ОСОБА_6 , експерта ОСОБА_7 у присутності двох понятих, було відтворено обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_3 , стоячи спереду, обличчям до ОСОБА_6 , тримаючи у руках совкову лопату, наніс один удар плоскою частиною лопати, в тім`яну область голови потерпілого. Після вказаних дій, ОСОБА_3 наніс другий удар торцевою частиною лопати у верхню ліву область голови ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_3 наніс третій удар держаком від лопати, яку тримав у руках, в верхню частину голови потерпілого.
Відповідно до висновку експерта № 2737е від 25.10.2021 року за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох забійних ран в тім`яній області ліворуч, в потиличній області по центру. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області голови не суперечить механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участі. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2021 року за участі свідка ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_7 у присутності двох понятих, було відтворено обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , а саме: останній стояв у дверному отворі будинку АДРЕСА_3 , де гр. ОСОБА_3 , стоячи спереду, обличчям до потерпілого наніс йому один удар плоскою частиною лопати, яку тримав у руках, в область верхньої частини голови. Після вказаного удару ОСОБА_3 наніс другий удар тонкою ( торцевою ) частиною лопати в ліву верхню область голови потерпілого. Далі, ОСОБА_3 наніс третій удар держаком від лопати, яку тримав у руках в область верхньої частини голови потерпілого.
Відповідно до висновку експерта № 2738е від 25.10.2021 року, складеного з урахуванням проведеного слідчого експерименту від 25.10.2021 року за участі свідка ОСОБА_8 , за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох забійних ран в тім`яній області ліворуч, в потиличній області по центру. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області голови не суперечить механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участі. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися у умисному завданні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку, яке скоєно умисно, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, але з метою пом`якшити покарання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу, потерпілий у своїй заяві наполягав на призначенні найсуворішого покарання пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений просив суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 125 України.

При призначенні саме даного виду покарання, суд враховує характер і спосіб, яким ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження із використанням лопати в область життєво важливого органу, а саме голови, що могло спричинити більш тяжкі наслідки. Крім вказаного, суд, призначаючи покарання у виді обмеження волі, враховує й позицію потерпілого ОСОБА_6 , перед яким ОСОБА_3 навіть не вибачився за свої діяння, шкоду на лікування не відшкодував.

Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж більш м`якого виду покарання або застосування вимог ст. 75 КК України та покладення обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2021, за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, виконувати самостійно.

Термін покарання строку відбування покарання у виді обмеження волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття до місця відбування покарання і постановки на облік у виправному центрі.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик

10.12.2021