ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/492/21
Номер провадження: 11-кп/819/85/22 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: 286 ч. 2 КК України Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000399 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимиро-Іллінка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України несудимого на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.09.2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 рокибез позбавлення права керувати транспортними засобами. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року приблизно о 18.30 год. на території Каховського району на автодорозі Херсон Каховка Генічеськ (119 км + 600 м.) ОСОБА_7 , не маючи права керуванням транспортними засобами, керуючи технічно несправним автомобілем марки ВАЗ2106 (державний номерний знак НОМЕР_1 ), здійснюючи рух зі сторони м. Каховка у напрямку м. Генічеськ, в порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, не обрав безпечну швидкість руху в умовах недостатньої видимості, виявивши перешкоду для руху автомобіль КАМАЗ55102 (державний номерний знак НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_10 , який рухався попереду в попутному напрямку з меншою швидкістю, не зменшив своєчасно швидкість руху для створення безпечної дистанції або безпечного інтервалу для безпечного об`їзду, в результаті чого скоїв зіткнення з указаним транспортним засобом.
Внаслідок даної дорожньої транспортної події пасажиру автомобіля ВАЗ2106 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_11 завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких на місці події настала його смерть.
Указаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність своєї вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок змінити, пом`якшити покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідатиме вимогам ст. 50, 65, 75 КК та принципам законності, індивідуалізації та справедливості покарання.

Позиції сторін

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали з наведених в ній підстав, просили вирок змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікація дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу ч. 2 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Що стосується доводів про неправильне застосування кримінального закону, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то колегія суддів вважає ці доводи безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно приписів ст. 75 КК України (у редакції закону, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення,при призначенні покарання зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК є тяжким злочином.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у мінімальному розмірі у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно з досудовою доповіддю органу пробації має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, висловлював щирий жаль з приводу ДТП, добровільно відшкодував потерпілій завдану шкоду, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував думку потерпілої, яка не наполягала на суровій мірі покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Всупереч доводам скарги цей висновок є належно вмотивованим та обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість застосування положень ст. 75 КК України, виходячи з конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та ступеня його тяжкості.

Зокрема процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині.

При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Як установлено судом, суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 були породжені конкретними діями ОСОБА_7 , який допустив чисельні порушення вимог ПДР - зокрема не мав права керування транспортним засобом, керував технічно несправним автомобілем, не обрав таку швидкість, руху, яка б дозволяла йому постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що свідчить про наявність обов`язкової сторони складу злочину причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_7 вказаних вимог ПДР і зазначеними наслідками. Разом із тим, такі дії ОСОБА_7 свідчить не лише про наявність причинного зв`язку між порушенням вимог ПДР і наслідками такого діяння, але й доводять зухвалість його поведінки та легковажність нехтування цими важливими вимогами щодо безпеки дорожнього руху.

Той факт, що ОСОБА_7 у травні 2021 року працевлаштувався, проживає у фактичних шлюбних стосунках з жінкою, яка має чотирьох неповнолітніх дітей та з якою вони мають власну спільну малолітню дитину не є тими чинниками, які б давали беззаперечно підстави для застосування положень ст. 75 КК України з огляду на тяжкість вчиненого злочину, невідворотність його наслідків та конкретних обставин його вчинення.

Ці факти у сукупності з обставинами, які пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що його обтяжують та поблажливою позицією потерпілої, дали суду підстави для призначення покарання обвинуваченому у мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, яке є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.09.2021 року щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4