Справа № 390/1642/18
Провадження № 1-кп/390/29/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2022 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 24.01.2018, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первозванівка Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:

- 02.08.2004 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 17.08.2004 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.ст. 70, 72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 26.06.2009 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровоград, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився.

Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 28.01.2022 № 177/10, яка долучена до матеріалів справи прокурором, ОСОБА_8 на даний час знаходиться в активному режимі лікування, в зв`язку з погіршенням психічного стану, та не може бути присутнім у судовому засіданні 31.01.2022.

Ухвалою суду від 06.12.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до до 14.00 год. 03 лютого 2022 року.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До теперішнього часу судове провадження не завершене, проте строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сплине до наступного судового засідання.

В судовому засіданні прокурором до суду подано письмове клопотання, в якому він просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на строк 60 днів, яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, та зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не може запобігти вищевказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 залишила вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, та просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання, не має наміру вливати на свідків та переховуватися від суду. Відмітила, що на даний час відсутні підстави для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором не доведено.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, в межах заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступник висновків.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 111112 рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії» від 1 березня 2007 року; п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року).

У п.75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що він часто констатує порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з тим, що, навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, якщо взагалі роблять це, тоді як після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.

Існування обґрунтованої підозри щодо скоєння заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, однак тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

При цьому, ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Колегія суддів також враховує положення, викладені в рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого, позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню вже більше трьох років перебуває під вартою з 08.05.2018, тривалий розгляд даного кримінального провадження пов`язаний з об`єктивними причинами, незалежними від суду та обвинуваченого, оскільки дана справа розглядалась іншим суддею та була передана судді ОСОБА_1 14.06.2019, крім того, на даний час інший обвинувачений по даному кримінальному провадженню перебуває в КНП «ОКПЛ КОР» та буде знаходиться на стаціонарному лікуванні приблизно ще один місяць, а виділення матеріалів відносно нього в окреме провадження на даний час може негативно вплинути на повноту судового розгляду, а тому наявність тільки обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, не може бути підставою для позбавлення обвинуваченого ОСОБА_6 свободи, при цьому стороною обвинувачення при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою не доведено, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного (обвинуваченого) обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, зважаючи на тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою без вирішення справи по суті, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинуваченого та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке має бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що на переконання суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередить існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, строком до 31.03.2022, з покладенням наступних обов`язків, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не виїжджати за межі с. Первозванівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, без дозволу суду та прибувати за викликом до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - цілодобово, а в разі проходження стаціонарного лікування - приміщення лікарні;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, експертами та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та про право використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Строк дії ухвали визначити до 31 березня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання та передати для виконання до відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали складений 07 лютого 2022 року.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3