Справа № 333/5438/21
Провадження № 1-кп/333/668/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.04.1985 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 229-6, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, режим строгий з додатковою мірою покарання конфіскацією майна;

- 26.08.1993 року Терновським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, режим строгий з додатковою мірою покарання конфіскацією майна;

- 17.06.2003 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 19, ч. 2 ст. 148-4, ч. 3 ст. 212, ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, режим строгий з додатковою мірою покарання з позбавленням права займати посади, пов`язані з розподіленням функціональних обов`язків строком 3 роки з конфіскацією майна;

- 10.03.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 23.07.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності покарань з покаранням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 10.03.2009 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 15.01.2014 року Коростишевським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 30.03.2013 року до Коростишевського районного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт відносно останнього за ч. 1 ст. 304 КК України;

- 29.01.2016 року матеріали кримінального провадження №0001848 від 17.10.2015 за ч. 2 ст. 263 КК України направлені до суду з обвинувальним актом Управлінням поліції в Метрополітені ГУНП у м. Київ;

-16.03.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 22.02.2021 року матеріали кримінального провадження №0000150 від 09.02.2021 за ч. 2 ст. 190 КК України направлені до суду з обвинувальним актом Криворізькою місцевою прокуратурою № 2 Дніпропетровської області;

- 25.05.2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт відносно останнього за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України;

- 22.02.2021 року до Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровського області направлено обвинувальний акт відносно останнього за ч. 2 ст. 190 КК України;

- 16.08.2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

17.04.2021 року, у період часу з 20 години 18 хвилин по 20 годину 38 хвилин, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким не поміченими, зайшов до вагону №10 поїзду № 69 сполученням «Маріуполь-Львів», який перебував на станції «Вокзал Запоріжжя-1», що розташований за адресою: пр. Соборний 6г, м. Запоріжжі. Після чого, ОСОБА_6 пройшов до посадкового місця №43, звідки з метою особистого збагачення викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме:

- ноутбук «15НР 255 G6 (5 ТК93ЕА) DARK Ash 15,6 «матовий» LED(1366x768) AMD DUAL-core A6-9225 2.6-30G, із серійним номером CND9033RVX", у корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 653-21 від 11.05.2021 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 7033 гривні 00 копійок, що знаходився у чохлі для ноутбуку сірого кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє;

- спортивну сумку з одягом, в якому знаходилась кофта «Hilfiger», зеленого кольору, кофта коралового кольору, кофта бірюзового кольору, флісова кофта темно-синього кольору, куртка фірми «Super Dry» чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, а всього майна на загальну суму 7033 гривні 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_6 як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час судового розгляду ОСОБА_6 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 17.04.2021 року, у період часу з 20 години 18 хвилин по 20 годину 38 хвилин, зайшов до вагону №10 поїзду № 69 сполученням «Маріуполь-Львів», який перебував на станції «Вокзал Запоріжжя-1», що розташований за адресою: пр. Соборний 6г, м. Запоріжжі, пройшов до посадкового місця №43 та викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: ноутбук, який знаходився у чохлі сірого кольору, та спортивну сумку з одягом. У скоєному щиросердно розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутній цивільний позов, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, дослідив матеріали що характеризують особу обвинуваченого, що стосуються речових доказів.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час судового розгляду.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК УКраїни, є рецидив злочину.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває). Обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, є інвалідом ІІ групи, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої у ч.2 ст.185 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд повинен до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно положень ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При призначенні покарання ОСОБА_6 слід застосувати положення ст.71 КК України та врахувати покарання, призначене за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021 року.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 343 грн. 22 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (акт № 653-21 здачі-приймання висновку експерта від 11.05.2021 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.
Цивільний позов потерпілою заявлений не був заявлений, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2021 року ОСОБА_6 тимчасово залишений в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання рішення законної сили по цьому кримінальному провадженню.
Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021 року і визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 05 травня 2021 року.
Стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 343 (триста сорок три) гривні 22 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 тимчасово залишити в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Речові докази: ноутбук «15НР 255 G6 (5 ТК93ЕА) DARK Ash 15,6 «матовий» LED(1366x768) AMD DUAL-core A6-9225 2.6-30G, із серійним номером CND9033RVX", у корпусі сірого кольору, сумка-чохол для ноутбуку сірого кольору тканева, спортивна сумка тканева чорно-синього кольору, кофта «Hilfiger», зеленого кольору, кофта коралового кольору без назви фірми, кофта бірюзового кольору без назви фірми, флісова кофта темно-синього кольору без назви фірми, куртка фірми «Super Dry» чорного кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1