№707/2913/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2021 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м.Черкаси кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, учасником ліквідації наслідків ЧАЕС, учасником бойових дій, депутатом не являється, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
04.09.2021 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на заволодіння чужим майном, зкорисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочиннимшляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином потерпілого ОСОБА_4 , поза волею власника, заволодів майном, що належить ОСОБА_4 , а саме: легковим причіпом «КРЕМІНЬ КРД 050105» ДНЗ НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , чорного кольору, повідомивши, що хоче взяти вищевказаний причіп для перевезення власного сміття який того ж дня і поверне, та в подальшому причіп не повернув, яким розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/13317 - АВ від 24.11.2021 ринкова вартість легкового причіпу КРЕМІНЬ КРД 050105 ДНЗ НОМЕР_1 станом на 04.09.2021, могла становити: 10032,67 грн (десять тисяч тридцять дві грн. 67 коп.). Таким чином, умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 10032,67 грн.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Частинами 2,3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_6 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Потерпілий ОСОБА_4 надав письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, заяви потерпілого про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), є доведеною поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, його відношення до вчиненого. Також, суд враховує, що 24.09.2021 року до суду скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000893 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові ВСУ від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вироками суду ОСОБА_3 призначено різні за суттю покарання, тому вироки мають виконуватись окремо один від одного.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 686,48 грн.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-21/13317 - АВ від 24.11.2021 р. у розмірі 686,48 грн.
Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1