Провадження №1-кс/369/2491/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України , -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що у сектором дізнання відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000484 від 17.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2021 до ЧЧ ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області під час патрулювання працівниками поліції по вул. Володимирська в с. Білогородка, Бучанського району, Київської області був зупинений громадянин, який назвався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було запідозрено в зберіганні при собі психотропної речовини.

17.09.2021 року о 13:30 год. громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 298-2 КПК України, та на підставі ч. 6 ст. 298-2 КПК України, з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, проведено поверхневий обшук, в ході якого було виявлено і вилучено з внутрішньої кишені куртки, у яку останній був одягнений, поліетиленовий прозорий пакет з пазовою застібкою, всередині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору. Виявлену у ОСОБА_4 порошкоподібну речовину білого кольору, що міститься в поліетиленовому пакеті з пазовою застібкою, поміщеною до паперового конверту та опечатано з відповідним написом на ньому.

В поданому клопотанні прокурором зазначено, що виникла необхідність у проведенні експертизи, яка б могла підтвердити, те що вилучені речовини є наркотичними речовинами.

Вищезазначені вилучені речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання про накладення арешту задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання прокурора розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000484 від 17.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 17.09.2021 року о 13 год. 30 хв., за адресою: вул. Володимирська, с. Білогородка, Бучанського (раніше - Києво-Святошинського) району, Київської області, затримано ОСОБА_4 , в порядку ст. 298-2 КПК України та в ході обшуку якого було виявлено і вилучено з внутрішньої кишені куртки, у яку останній був одягнений, поліетиленовий прозорий пакет з пазовою застібкою, всередині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору.

Постановою дізнавача СД відділу поліції № 4 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про визнання та приєднання до справи речових доказів від 17.09.2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000484 від 17.09.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України порошкоподібну речовину білого кольору, що містяться в поліетиленовому прозорому пакеті з пазовою застібкою.

В поданому клопотанні прокурором зазначено, що метою накладення арешту на вищевказані речі, є проведення експертизи, а також запобігання можливості їхнього відчуження, розпорядження та/або користування.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що вилучені речі під час затримання ОСОБА_4 , а саме біла порошкоподібну речовину білого кольору, що містяться в поліетиленовому прозорому пакеті з пазовою застібкою, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку в порядку ст. 298-2 КПК України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000484 від 17.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме на порошкоподібну речовину білого кольору, що міститься в поліетиленовому прозорому пакеті з пазовою застібкою, яку поміщено до паперового конверту та опечатано з відповідними написами на ньому, котру було виявлено та вилучено 17.09.2021 року у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , задля забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1