Справа № 758/3131/17
Провадження № 1-кп/758/
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2021 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції із ДУ «Бердичівська виправна колонія №70» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №70003780 від 08.06.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, з- середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05.02.2004 Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
06.02.2007 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
17.11.2010 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна;
21.07.2017 Корольовським районним судом м. Житомир за ч.3 ст.152, ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;
11.07.2018 Бородянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2016 року приблизно о 03 годині 35 хвилин ОСОБА_4 перебував на дитячому майданчику біля будинку за адресою: м. Київ, пр. Правди 70-А, де побачив раніше невідому йому ОСОБА_5 , яка направлялась по доріжці в сторону вказаного будинку.
В цей момент у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_5 , схопив її однією рукою навколо шиї, а іншою затулив рота, після чого поваливши потерпілу на землю та утримуючи її, відкрито для неї, заволодів її мобільним телефоном «Samsung galaxy xcover s7710», вартістю 1100,00 грн., мобільним телефоном «Samsung V900», вартістю 250,00 грн., срібним кільцем 925 проби, масою 2 г, вартістю 90,00 грн., срібним кільцем 925 проби, масою 5 г, вартістю 225,00 грн., срібним кільцем 925 проби, з камінцем цирконію, масою 5 г, вартістю зі слів потерпілої 2000 грн. 00 копійок та покинув місце злочину.
Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3665,00 грн.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 13 червня 2016 року приблизно об 11 год 30 хв., ОСОБА_4 перебував в лісопарковій зоні за адресою: м. Київ, вул. Косенка, 73, де побачив раніше невідому йому ОСОБА_6 , яка направлялась по доріжці, між кущами вглиб парку.
В цей момент у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , ховаючись за деревами, наблизився до потерпілої, та підійшовши ззаду до неї, схопив її руками за шию, повалив потерпілу на землю та, утримуючи її, відкрито для неї, заволодів її мобільним телефоном «LG Х135 Optimus L60 Dual Sim», згідно висновку експерта № 86тв від 10.02.2017 вартістю 1200 грн. 00 коп. та грошовими коштами в сумі 60 гривень, після чого покинув місце злочину.
Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1260,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійсненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Зокрема зазначив, що в червні 2016 року приблизно о 03 годині 30 хвилин він перебував на дитячому майданчику біля будинку по АДРЕСА_2 , де побачив потерпілу ОСОБА_5 , та підійшовши до неї ззаду, схопив за шию, затулив рота, та викрав в неї мобільні телефони, прикраси, після чого покинув місце вчинення. Також надав суду показання про те, що 13 червня 2016 року приблизно в обідню пору перебував в лісопарковій зоні, де побачив потерпілу ОСОБА_6 . Ховаючись за деревами, підійшов до неї ззаду, схопив руками за шию, повалив на землю та утримуючи її, та викрав мобільний телефон і грошові кошти, після чого покинув місце злочинну.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 186 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
В матеріалах справи від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні заяви про розгляд справи без їх участі, в яких останні зазначили, що стосовно покарання покладаються на розсуд суду, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не мають.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійсненого повторно, є доведеною поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились відкритому викраденні чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійсненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті.
Крім цього, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий та станом на дату ухвалення вироку має непогашені судимості, на даний час перебуває в установі виконання покарань, відбуваючи реальне покарання у виді позбавлення волі; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого, на думку суду, є неможливим без реального відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 11.07.2018 ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Таким чином, після постановлення вказаного вироку, ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Також, відповідно до ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком суду.
Виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Питання речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з ст. 124 КПК України судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі ст. 70, 72 КК України, та керуючись ст. 349, 368, 369-371 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покаранням за вироком Бородянського районного суду Київської області від 11.07.2018 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років 3 (три) місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Бородянського районного суду Київської області від 11.07.2018 з 28.09.2016 по день набрання цим вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIІI) відповідно до вироку Бородянського районного суду Київської області від 11.07.2018 (яким зараховано строк згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомир від 21 липня 2017 року), зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме: в період з 28 вересня 2016 року по 21 червня 2017 року включно, до набрання чинності Закону України від 18.05.2017 року №2046-VIІI, яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.09.2016.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 263,88 грн, судово-товарознавчої експертизи у сумі 351,84 грн та трасологічної експертизи у сумі 703,68 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск з 2 відеофайлами «MOV001» та «MOV002», залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: Леся БУДЗАН