Справа № 526/2632/21
Провадження № 1-кс/526/838/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача ОСОБА_3
розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000314 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

в с т а н о в и в:

15 листопада 2021 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000314 від 13.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, вказуючи, що 12.11.2021 до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 , про те що 12.11.2021 під час криміналістичних досліджень номерних позначень автомобіля марки ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 який належить на підставі свідоцтва на право спадку НОМЕР_2 ОСОБА_5 було виявлено що номерне позначення кузова піддавалось зміні не в умовах заводу виробника шляхом вирізання частини номерної деталі з первинним номерним позначенням та вварювання в це місце частини номерної деталі з нанесеним номерним позначенням « НОМЕР_3 ».

12.11.2021 року в ході проведення огляду було вилучено до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 тобто до вказаного транспортного засобу, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Цього ж дня за даним повідомленням дізнавачем СД ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальний проступок з попередньою правовою кваліфікацією за ст.290 КК України та розпочато досудове розслідування.

У ході проведення досудового розслідування зібрано докази, які вказують на те, що зазначений вище автомобіль має видиме вирізання частини номерної деталі з первинним номерним позначенням і вварювання в це місце частини номерної деталі з нанесеним номерним позначенням « НОМЕР_3 » .
Таким чином, вказаний вище автомобіль як річ є матеріальним об`єктом, який містить відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже має значення для розкриття кримінального проступку (значення речового доказу у кримінальному провадженні).

За постановою дізнавача від 13.11.2021 автомобіль визнано речовим доказом, оскільки він повністю відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив накласти арешт на автомобіль для подальшого проведення експертиз та з`ясування всіх обставин подій.
Законний володілець ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
На даний час стосовно автомобіля необхідно провести криміналістичну експертизу та дослідити, хто, коли та з якою метою підробив ідентифікаційний номер двигуна.

Ознайомившись з даним клопотанням, долученими до нього матеріалами, слідча суддя дійшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Проте, як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернувся дізнавач СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , тобто не уповноважена на те особа.
Відповідно до статті 3 КПК України дізнавач уповноважений в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.
Згідно витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000314 досудове слідство здійснюється за ст. 290 КК України.
За класифікацією кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, правопорушення, передбачене ст. 290 КК України віднесено до кримінальних проступків.
Зважаючи на те, що приписи ст. 171 КПК України носять імперативний характер, дізнавач не наділений правом на звернення до суду із клопотанням про арешт майна у тих справах, що перебувають у його провадженні. У даному випадку з таким клопотанням до слідчого судді мав право звертатися лише прокурор.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власників належним йому майном. В даному випадку дізнавач є не уповноваженою особою на звернення до суду з даним клопотанням, з таким клопотанням мав звернутися до суду прокурор в межах наданих йому повноважень, а також відповідно до приписів ст. 171 КПК України, у зв`язку чим не вбачаю правових підстав для задоволення клопотання.
Керуючись статтями ст. 131, 170-173, 309, 290-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000314, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1