Справа № 686/4931/22
Провадження № 1-кс/686/2078/22
У Х В А Л А
23 лютого 2022 року м. Хмельницький
22.02.2022 року дізнавач СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 3.2» із IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.
В обґрунтування даного клопотання дізнавач зазначає, що 31.01.2022 року, близько 12:00 год. невідома особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, викрала мобільний телефон марки "Nokia 3.2", чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_5 .
Під час досудового розслідування був допитаний в якості потерпілого гр. ОСОБА_5 , який повідомив, що 31.01.2022 року, близько 12:00 год. він перебував за адресою свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 та почув стукіт у вхідні двері квартири. Відчинивши вхідні двері квартири, останній побачив малознайому на ім`я ОСОБА_6 та запросив її на обід.
Зайшовши до квартири, останні, почали вживати алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, малознайома на ім`я ОСОБА_6 попросила мобільний телефон марки «Nokia 3.2» із IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_5 , для того, щоб послухати музику, на що останній погодився.
Пообідавши, близько 14:00 год. гр. ОСОБА_5 разом із малознайомою на ім`я ОСОБА_6 направились до залізничного вокзалу, що по вул. Проскурівській, 92, міста Хмельницький, після чого розійшлись у різних напрямках. Прибувши за адресою свого місця проживання гр. ОСОБА_5 , виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Nokia 3.2».
22.02.2022 року на підставі заяви про добровільну видачу, мобільний телефон марки «Nokia 3.2» із IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 було вилучено у гр. ОСОБА_4 в приміщенні кабінету Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою: м. Хмельницький, вул. Пушкіна, 15, та поміщено до сейф-пакет №7362651, який заклеєно способом, що унеможливлює несанкціонований доступ до нього та долучено до вищевказаного кримінального провадження.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
На підставі ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За положеннями ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучені речі відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
На підставі ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей конфіскації як виду покарання, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Враховуючи положення ст.98 КПК України, є підстави стверджувати, що мобільний телефон марки «Nokia 3.2» із IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 і належить потерпілому ОСОБА_5 можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на наведене, у цій частині клопотання слідчого є обґрунтованим.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з прохальної частини клопотання, слідчий просить накласти арешт на зазначені речі та грошові кошти із встановленням усіх визначених законом заборон.
Разом із тим, із матеріалів клопотання слідує, що сережка, виготовлена із золота, обладнана застібкою-петлею і містить камінчик довгуватої форми вишневого кольору належить потерпілому ОСОБА_5 , який зазнав злочинного посягання на його майно.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що ризик знищення указаного майна відсутній, а позбавлення можливості потерпілому ОСОБА_5 користуватися та володіти його власністю не відповідатиме закладеному у КПК України принципу співрозмірності (співмірності) втручання у власність особи потребам досудового розслідування.
А тому приходить до висновку про необхідність накладення арешту на указане майно шляхом встановлення заборони його відчуження та розпорядження.
З огляду на наведене, указаний телефон має бути повернутий потерпілому ОСОБА_5 , а забезпечити збереження майна цього майна слід, наклавши на нього арешт у частині заборони відчуження та розпорядження указаного майна, що на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, буде достатнім для досягнення мети кримінального провадження та мети ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження на: мобільний телефон марки «Nokia 3.2» із IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала дізнавача судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя