У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новопокровка, Красногвардійського району, АР Крим, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000916.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.03.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки як повідомив обвинувачений ОСОБА_5 , він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, проживає із співмешканкою, яка вагітна, з якою має намір одружитись, а тому перебування обвинуваченого під домашнім арештом дозволить йому зберегти зв`язок із сім`єю.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_5 , хоча і оголошувався у розшук, проте не приходив у судові засідання через стан здоров`я, а можливості повідомити про це суд, не мав.
Захисник вказує на порушення прокурором, визначених ст. 199 КПК України, строків подання клопотання про продовження запобіжного заходу.
Вважає, що ризики зазначені у клопотанні прокурора не доведені.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики можливого переховування обвинуваченого, впливу на свідків та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, раніше судимий, в рамках даного кримінального провадження оголошувався у розшук, на даний час, притягається до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ч. 5 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, наразі в іншому кримінальному провадженні притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, міцних соціальних зв`язків не має, не працює, судове провадження на даний час перебуває на початковій стадії розгляду, потерпіла та свідки не допитувались, що дає підстави припустити, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу або свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуюче наведене, є безпідставними доводи апелянта стосовно необґрунтованості ухвали суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявних ризиків, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має намір одружитись, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків не може бути безумовною підставою для скасування ухвали суду, оскільки не спростовує висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, перебування обвинуваченого під вартою, не є перешкодою для укладання шлюбу.

Твердження захисника про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що, на її думку, є підставою для відмови в задоволенні клопотання, є безпідставними, оскільки відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду № 51-6165км19 від 08.04.2020 р., ці строки носять виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер, і ч. 5 ст. 199 КПК України, не пов`язує обов`язок суду відмовити у продовженні строку у зв`язку з його недотриманням.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3