УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань про відмову у визнанні потерпілим,

У С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ДБР від 17.09.2020 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 27.04.2020, в якій скаржник просить скасувати вказану постанову.

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що згадана постанова слідчого є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник в судове засідання не прибув.

Слідчий в судове засідання також не прибув.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 27.04.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Далі, відповідно до змісту постанови слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 17.09.2020, в рамках кримінального провадження №0000156 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим через неможливість встановлення в чому саме полягає шкода, спричинена останньому.

Також слід зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас, при вивченні матеріалів скарги, слідчим суддею не виявлено належних доказів на підтвердження обставин, викладених у скарзі, зокрема пересвідчитись у достовірності доданих до скарги матеріалів не виявилось можливим, оскільки згадані матеріали подані у копіях, що не узгоджується з положеннями ст. 99 КПК України в частині обов`язку сторони кримінального провадження надати суду оригінал документа, крім того матеріали скарги не містять будь-якого документального підтвердження завдання ОСОБА_3 матеріальної, моральної або фізичної шкоди. При цьому скаржник в судове засідання не з`явився, а відтак належним чином не довів наявність згаданих обставин.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання відповідними сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а отже слідчий суддя позбавлений можливості за власної ініціативи здійснювати перевірку викладених у скарзі обставин шляхом застосування відповідних правових процедур, оскільки це буде мати наслідком порушення згаданого принципу та формування у сторін кримінального провадження уявлення про упередженість та схильність до однієї зі сторін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ДБР від 17.09.2020 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000156 від 27.04.2020 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1