Номер справи137/1186/19
1-кп/137/9/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі:головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашківці Літинського району Вінницької області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 07.12.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
Таким чином, ОСОБА_5 , інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Прокурор ОСОБА_4 у судових дебатах обґрунтував обвинувачення, вважав, що в діях ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. Просив також вирішити долю речових доказів та витрат на проведення експертизи.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Вважає, що потерпіла ОСОБА_7 сама дала йому автомобіль, котрий він мав намір повернути, але не встиг, оскільки приїхала поліція.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 також заперечив проти інкримінованого його підзахисному правопорушення та вважав невірною кваліфікацію обвинувачення. Його підзахисному інкриміноване правопорушення котре мало місце 10.06.2019, а вже 24.12.2019 ОСОБА_5 звільнено від покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2017 у зв`язку із закінченням іспитового строку. Таким чином не вбачав у діях ОСОБА_5 повторності за ст. 289 КК України та припускав наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України «Самоправство». Таким чином просив виправдати ОСОБА_5 за відсутністю складу кримінального правопорушення, а також за недоведеністю вини.
Потерпіла ОСОБА_7 у судових дебатах не виступала. Надала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просила судові дебати проводити у її відсутність. Просила визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України та призначити найвищу міру покарання. Зауважила, що жодної матеріальної та моральної шкоди їй ніхто не відшкодував (а.с. 140 том 2).
Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному проваджені, заслухавши у судовому засіданні показання обвинуваченого, пояснення його захисника, потерпілої, допитавши свідків та дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до наступних висновків.
Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується наступними доказами.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 свідчив суду, що зранку він прийшов на автобусну зупинку в с. Лукашівка Літинського району Вінницької області на котрій був ОСОБА_5 .. Там зранку він вживав горілку, а ОСОБА_5 не вживав. В магазині були близько двох годин. Через певний проміжок часу підійшла ОСОБА_7 та попросила ОСОБА_5 відігнати авто, віддала йому ключі від авто та попросила відвезти його додому. В авто сіли свідок, ОСОБА_5 та потерпіла. Їхали в с. Дашківці, однак застрягли біля ставка в с. Лукашівка. ОСОБА_5 залишився біля авто, а свідок спільно із ОСОБА_7 пішли додому. Свідок вказав, що ОСОБА_7 просила у ОСОБА_5 доставити автомобіль додому. Через дві години ОСОБА_5 зателефонував свідку та запропонував йому покататись, а згодом повернути авто. ОСОБА_5 повідомляв, що проїдуться до м. Вінниця та назад. По дорозі ніде не зупинялись. ОСОБА_5 запевняв свідка про те, що ОСОБА_9 дозволила йому покататись. Згодом на в`їзді в м. Вінниця в автомобілі закінчилось пальне тому ОСОБА_5 та свідок пішли на автовокзал шукати гроші де згодом їх знайшли працівники поліції.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що знайомий із ОСОБА_5 біля 4 років. Свідок із обвинуваченим 10.06.2019 знаходились у кафе та пили каву. Через деякий час приїхали поліцейські разом з потерпілою котра мала претензії до ОСОБА_5 , адже вважала, що той забрав автомобіль без дозволу. Свідку не відомо, чи перебував у той момент обвинувачений у стані сп`яніння. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_10 стало відомо, що саме ОСОБА_9 попросила його забрати автомобіль; документів на авто не бачив, потерпілу на знає, в радіаторі води не було, а в салоні валялись бутилки.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що 10.06.2019 він разом із свідком ОСОБА_8 пили каву біля магазину в с. Лукашівка. До нього звернулась ОСОБА_6 та просила сісти за кермо та доставити автомобіль із с. Лукашівка в с. Дашківці, адже водія, вказаного автомобіля було відсторонено від керування поліцейськими. Відтак ключі від автомобіля потерпіла передала йому добровільно, а у нього не було наміру красти автомобіль. В автомобіль сіли обвинувачений, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .. Дорогою автомобіль застряг і ОСОБА_6 пішла додому пішки, а ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 штовхали автомобіль котрий засів. Орієнтовно через 40 хвилин вдалось випхати автомобіль та ОСОБА_5 раптово знадобилось поїхати у робочих справах в м. Вінниця, відтак він змінив маршрут. Потерпіла телефонувала йому лише один раз. Сам автомобіль передала ОСОБА_6 біля 13:00 год, а у м. Вінниця були десь біля 15:30 год. Поліція разом з потерпілою згодом приїхали до нього о 18:00 год. В той час автомобіль стояв напроти АЗС «ОККО» в м. Вінниця в напрямку руху до смт. Літин. Сам автомобіль забрали на буксирі до смт. Літин, оскільки у двигуні не було охолоджувальної рідини, розрядився акумулятор, закінчилось пальне.
Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 11.06.2019 (а.с. 29 том 2), встановлено, що станом на 00 год 22 хв 10.06.2019 ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння результат 1,19 ‰.
Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 218 від 05.07.2019 (а.с. 47-53 том 2) відповідно до якого, сліди п`яти пальців рук, вилучених при огляді місця події 10.06.2019 за фактом незаконного заволодіння автомобіля, позитивно співпадають з слідами рук ОСОБА_5 .
Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, суд виходив з наступного.
Так, основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 289 КК України є контрольоване використання транспортних засобів. Його додатковим обов`язковим або факультативним об`єктом - залежно від конкретного способу вчинення цього злочину - можуть виступати життя та здоров`я особи, власність, інші блага.
Поняття заволодіння транспортним засобом дано у п. 1 примітки до ст. 289 КК України: ним слід вважати умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки або під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку або продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно чи відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства чи погроз. Дійсно, таке заволодіння може бути вчинене таємно чи відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства чи погроз. Незаконність, як ознака заволодіння чужим транспортним засобом означає, що особа, яка вчинює це посягання, не має ні дійсного, ні уявного права щодо захопленого транспортного засобу. При цьому закінченим злочин вважається з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися внаслідок запуску двигуна чи буксирування або ж перевезення на іншому транспортному засобі, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу з моменту встановлення контролю над ним.
При цьому, об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом.
Системний аналіз норм Особливої частини КК дає змогу виділити такі ознаки діяння при вчиненні цього злочину: воно полягає лише в активній поведінці дії; дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).
Обман як спосіб заволодіння чужим транспортним засобом та придбання права на нього полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер.
При цьому суб`єктивна сторона злочину виражається тільки в прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає так діяти. Заволодіння може відбуватися з будь-якою метою: для привласнення транспортного засобу, для доставки вантажу, для того, щоб доїхати до певного місця, або навіть покататися, тощо.
Згідно з чинним законодавством метою вилучення транспортного засобу може бути наступне його обернення на свою користь або користь інших осіб. Проте вона в законі не конкретизована, чим підкреслюється, що змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) чи кинути на дорозі.
З огляду на вказані норми закону, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, а також письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України з огляду на такі обставини, які оцінюються судом в сукупності:
- кримінальне правопорушення є закінченим з моменту встановлення контролю над автомобілем ( ОСОБА_5 змінив самовільно заздалегідь обговорений маршрут та поїхав у іншому напрямку після того, як його з автомобілем залишила потерпіла);
-правопорушення вчинено шляхом зловживання довірою. ( ОСОБА_6 обговорила та довірила доставити автомобіль. Однак дії ОСОБА_5 змінились після того, як ОСОБА_6 покинула автомобіль).
-у ОСОБА_5 не було ні дійсного, ні явного права щодо захоплення транспортного засобу їхати у своїх справах всупереч заздалегідь обговореному маршруту та всупереч вираженому та дійсному волевиявленню законного користувача транспортного засобу. ( ОСОБА_6 не було повідомлено, що він поїде у своїх справах у м.Вінниця).
-про свої наміри повернути автомобіль ОСОБА_5 повідомив вже після того, як потерпіла почала розшукувати обвинуваченого та зниклий автомобіль, тобто він замовчував юридично значиму інформацію.
- вимога потерпілої повернути автомобіль була проігнорована. ( ОСОБА_5 повідомив, що поїде у своїх справах, а згодом поверне автомобіль).
- ОСОБА_5 розумів характер свого діяння, бажав і продовжував так діяти, оскільки йому потрібно було їхати у свої справах. (При цьому не поставив до відома законного користувача транспортного засобу).
-Метою використання транспортного засобу була поїздка у інший населений пункт (прогулянка).
Закінченим злочин вважається з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксирування або ж перевезення на іншому транспортному засобі, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користування транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета. Проте, як зазначалось вище, вона в законі не конкретизована, чим підкреслюється, що змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) .
Вищевказане також узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Щодо твердження сторони захисту про відсутність ознаки повторності у складі кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, то суд вважає за необхідне зазначити, наступне.
07.12.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. (а.с. 31-35 том 2).
10.06.2019 ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення котре є предметом даного розгляду (а.с. 19 том 2). Даний факт встановлено під час судового розгляду.
Згодом 24.12.2019 Літинським районним судом Вінницької області (а.с. 36 том 2) ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2017 в зв`язку із закінченням іспитового строку.
У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
Отже, ОСОБА_5 вважається таким, що станом на 10.06.2019 мав судимість за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2017 та його дії правильно кваліфіковані в межах обвинувального акту, котрий є предметом розгляду.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується належними та допустимим доказами, дослідженими в судовому засіданні, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом враховано, що ОСОБА_5 , раніше засуджений за ч.1 ст. 289 КК України (а.с. 37 том 2), на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (а.с.38 том 2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 39 том 2).
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно досудової доповіді, складеної відповідно до ст. 314-1 КПК України, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 106-107 том 1).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного та враховуючи досудову доповідь відносно останнього, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, зі звільненням від відбування покарання строком на 3 (три) роки на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Питання про речові докази та судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 100 та ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 75, 76, 289 КК України, ст.ст. 100, 124, 337, 368, 373-374 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- змиви які були упаковані до паперових конвертів білого кольору із відповідними записати та підписами, запаховий слід із поверхні керма, який був упакований до спец пакету № INZ 1034185; із поверхні КПП - № INZ 1034190; із поверхні ручки дверцят - № INZ 1034189; скляну ємність від горілки «Хлібний Дар»; жерстяну ємністю 0,5 від пива «Carling Premium» знищити після набрання вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_3 виданий 07.11.2017 органом № 0524, РНОКПП НОМЕР_4 ) проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь держави Україна:
-628,04 грн. у відшкодування витрат за проведення в кримінальному провадженні експертизи № 115 від 21.06.2019 .
-628,04 грн. у відшкодування витрат за проведення в кримінальному провадженні експертизи № 218 від 05.07.2019 .
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1