ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/3094/17
№ 1-кп/336/192/2022
24 січня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, має неповну середню освіту, непрацевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У денний час доби 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, а саме з метою власного збагачення, перебуваючи у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з гаманця, що знаходився на шафі, грошові кошти ОСОБА_5 : 600 доларів США та 100 євро, що відповідно до курсу української грошової одиниці НБУ станом на 12 грудня 2016 року складає 18 254 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Під час судового розгляду обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та відмовився давати показання по суті висунутого обвинувачення. При цьому, заявлений потерпілим позов ОСОБА_4 визнав частково у межах розміру матеріальної шкоди, яка визначена пред`явленим йому обвинуваченням.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при викладених судом обставинах повністю знайшла своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами.
Так, згідно протоколу від 5 лютого 2017 року старшим слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від громадянина ОСОБА_5 було прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до змісту якої потерпілий просив притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка у період часу приблизно з вересня 2016 року по 4 лютого 2017 року таємно викрала з його квартири грошові кошти /т.1 а.с.92/.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачений ОСОБА_4 є його знайомим, а саме сусідом, який проживає з ним в одному будинку. При цьому, обвинувачений раніше неодноразово позичав у потерпілого гроші. Згодом у лютому 2017 року ОСОБА_5 виявив, що його гроші, які він зберігав під матрацем у спальній кімнаті своєї матері, зокрема кількасот доларів США та євро, зникли. Потерпілий запідозрив у скоєнні крадіжки саме обвинуваченого, оскільки останній неодноразово разом зі своєю дружиною відвідував його матір, отже, мав доступ до її спальної кімнати, де і зберігалися зниклі грошові кошти. ОСОБА_5 намагався сам з`ясувати у обвинуваченого, чи дійсно він викрав гроші, але ОСОБА_4 ні в чому не зізнавався, через що потерпілий вимушений був звернутися до поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду пред`явив до обвинуваченого цивільний позов, за змістом якого ОСОБА_7 була скоєна крадіжка його грошей: 1500 доларів США, 700 євро та 15 000 гривень, що за курсом НБУ становить 74 330 гривень, які й просив стягнути з обвинуваченого на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Допитана як свідок, ОСОБА_8 суду пояснила, що обвинувачений по справі це її колишній цивільний чоловік, з яким вони деякий час співмешкали та виховували спільного сина. Потерпілий - колишній їх сусід, з яким вони проживали в одному будинку. Так, якось взимку 2016 року свідок прийшла додому, куди згодом завітав ОСОБА_5 та поцікавився, де ОСОБА_4 . Під час бесіди останнього з потерпілим обвинувачений в крадіжці грошей з квартири ОСОБА_5 не зізнавався.

Крім того, 19.05.2017 року слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 із застосуванням відеозйомки було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 , про що було складено відповідний протокол. Під час вказаної слідчої дії за показаннями ОСОБА_4 були відтворені дії, обстановка та обставини пригоди, що сталася 12 грудня 2016 року. Так, підозрюваний детально та послідовно пояснював і демонстрував, як він, перебуваючи у квартирі потерпілого, таємно викрав з гаманця грошові кошти: 600 доларів та 100 євро. Детальний хід та результати поведеної слідчої дії вбачаються з доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування /т. 2 а.с. 85-88/, який постановою вищеназваного слідчого від 19.05.2017 року визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні /т.1 а.с. 93/.
Відповідно до листів представника Національного банку України в Запорізькій області від 16.05.2017 року офіційний курс української гривні на 12.12.2016 року становив: 2587,9355 гривні за 100 доларів США, 2732,6011 за 100 євро /т.2 а.с. 82, 83/.
Перелічені та перевірені під час судового розгляду докази є допустимими та належними, вони отримані у законному порядку, є конкретними та узгоджуються між собою, з них послідовно та логічно вбачаються установлені судом фактичні обставини справи.
Відтак, проаналізувавши вказану сукупність досліджених достовірних доказів, суд критично ставиться до показань ОСОБА_4 , якими він вказав на повне невизнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, розцінюючи його таку позицію як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою ввести суд в оману задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінально-каране діяння.
У той же час, надаючи оцінку показанням потерпілого, суд зазначає наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні зокрема вказав, що з його квартири були викрадені грошові кошти у значно більшому розмірі, а саме: 1 500 доларів США, 700 євро та 20 000 гривень.

Як вже зазначалося судом, під час слідчого експерименту 19.05.2017 року, проведеного за участю потерпілого, ОСОБА_4 стверджував, що знаходячись у квартирі ОСОБА_5 , він викрав лише 600 доларів та 100 євро, і, хоча у гаманці ще й лишалися гроші, він їх не брав. Відповідний протокол названої слідчої дії був прочитаний учасникам слідчої дії та понятим - заяв, зауважень і доповнень до нього від учасников слідчого експерименту не надходило.

При цьому, показання ОСОБА_5 щодо скоєння крадіжки його грошей у більшому розмірі, ніж той що ставиться за провину обвинуваченому, не знайшли свого підтвердження дослідженими судом доказами, а надані ОСОБА_4 на слідчому експерименті показання жодним чином спростовані під час судового розгляду не були.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви
щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на вказані приписи Закону, суд приймає до уваги ті показання потерпілого, які відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом у цьому вироку щодо вчиненого 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наслідки якого були виявлені лише самим ОСОБА_5 за спливом майже восьми тижнів після вчинення крадіжки грошових коштів.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості учиненого кримінального правопорушення, який закон в силу ч.1 ст. 5, ст. 12 КК України відносить до категорії проступків, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки протиправне позбавлення потерпілого належного йому майна, суд враховує й відомості про особу винуватого: має постійне місце проживання, не інвалід, тимчасово не працює, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на його утриманні перебуває малолітня дитина /т.1 а.с. 95/, судимостей не має.
Отже, на переконання суду, соціальна адаптація обвинуваченого можлива без реальної його ізоляції від суспільства.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, що передбачений санкцєю відповідного закону про кримінальну відповідальність, який був чинний на час за скоєного кримінального правопорушення
При цьому, суд ураховує, що відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю посилення покарання.

Розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 відбувається повторно, оскільки ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2018 року, яким до обвинуваченого був застосований штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд не у зв`язку з необхідністю посилення покарання.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08 жовтня 2019 року ( справа № 310/6868/17), від 14 лютого 2019 року (справа № 759/17566/16-к), від 22 січня 2019 року (справа № 414/1217/14-к).

Таким чином, на думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого на його користь в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 74 330 гривень.
Пред`явлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст. 127, 128, 129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Обвинувачений визнається судом винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, наслідком якого є спричинення потерпілому матеріальної шкоди у розмірі 18 254 гривень, які й підлягають до стягнення.

Відомостей про понесені у цьому кримінальному провадженні процесуальні витрати суду надано не було.
Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 485, 487 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі чого в силу ч.2 ст. 4 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Задовольнити частково позов ОСОБА_5 та стягнути на його користь з ОСОБА_4 18 254 гривень на відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази (диск для лазерних систем зчитування - т. 2 а.с. 85-88) лишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Суддя ОСОБА_1