Номер провадження № 1-кс/756/2056/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого з ОВС п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів,

УСТАНОВИВ:
17.08.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого з ОВС п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів. Клопотання погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що п`ятим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 0, порушеній за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 195 Кримінального закону.

Слідчий посилається на те, що компетентними органами Латвійської Республіки, установлено, що в період часу з 31.05.2012 до 27.04.2020 в Латвійській кредитній установі АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка ліквідується, відкрито рахунок ОСОБА_5 , який може використовуватись для легалізації грошових коштів, отриманих в результаті невстановленого кримінального діяння.

На думку слідчого, наведені обставини дають підстави для надання слідчим п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , якими здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 0 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 195 Кримінального закону, дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо наступної інформації: декларацій поданих громадянином ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період часу з 2011 до 2018; про види діяльності та джерела доходів за період часу з 2011 до 2018; про проведенні перевірки та акти перевірок за період часу з 2011 до 2018; про сплачені податки за період часу з 2011 до 2018; про наявну заборгованість зі сплати податків за період часу з 2011 до 2018.

У судове засідання слідчий не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (супровідним листом), однак слідчий надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Особа, у володінні якої перебувають документи про тимчасовий доступ про які йде мова у клопотанні, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але її представник у судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив. Отже суд вважає можливим розглянути справу у відсутність належним чином повідомленої особи, у володінні якої перебувають речі та документи про тимчасовий доступ до яких йдеться в клопотанні.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчого з ОВС п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 0, порушеній за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 195 Кримінального закону. Як свідчать надані копії запитів про надання міжнародної правової допомоги компетентними органами Латвійської Республіки, установлено, що в період часу з 31.05.2012 до 27.04.2020 в Латвійській кредитній установі АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка ліквідується, відкрито рахунок ОСОБА_5 , який може використовуватись для легалізації грошових коштів, отриманих в результаті невстановленого кримінального діяння.

Відповідно до ст. 561 КПК України на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені цим Кодексом або міжнародним договором.

Згідно з ст. 562 КПК України якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

У разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія може запитуватися лише після надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому належно засвідчена копія такого дозволу долучається до матеріалів запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до частин 3, 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення за клопотанням слідчого, суд ураховує також і практику Європейського суду з прав людини. Зокрема в рішеннях «Malone v. The United Kingdom», заява № 8691/79; «Ben Faiza c. France», заява № 31446/12, «L.H. v. Latvia» заява № 52019/07 та «Avilkina and Others v. Russia», заява № 1585/09, «M.N. and Others v. San Marino», заява № 28005/12, «Roman Zakharov v. Russia», заява № 47143/06, було сформульовано детальні критерії, яким повинно відповідати таке втручання: інформація збирається на підставі закону, положення закону відповідають вимогам доступності, чіткості та передбачуваності, прийняття рішень щодо надання доступу повинні бути предметом судового контролю, такий контроль повинен передбачати можливість особі навести свої аргументи, рішення суду повинно бути обґрунтованим, вказівки в ухвалі суду щодо того, до якої інформації (документів) надається доступ, повинні бути максимально чіткими, особа, інформація щодо якої передається, повинна володіти ефективними засобами захисту, що передбачали б можливість оскарження законності та обґрунтованості отримання доступу до такої інформації, а також отримання компенсації в разі виявлення порушення, доступ повинен надаватися лише до інформації, що необхідна для цілей розслідування, отримана інформація повинна належним чином фіксуватися, зберігатися та захищатися, щоб запобігати її модифікації, незаконному знищенню та поширенню, отримана інформація повинна невідкладно знищуватися в разі зникнення подальшої в ній потребі. В іншому випадку - недотримання вказаних правил тягтиме за собою констатацію ЄСПЛ порушення прав особи, гарантованих статтею 8 Конвенції. Зокрема стаття 8 Конвенції встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Беручи до уваги вказану практику Європейського суду з прав людини суд уважає, що запитувана у клопотанні інформація, яка становить банківську таємницю, стосується саме приватного життя особи (фактично мова йде про збір персональних даних), надання доступу до якої становитиме втручання в права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Слід також наголосити, що критерії, визначені Конвенцією, є лише мінімальним гарантіями, які повинні бути забезпечені судом.

Тож, для надання наведеного тимчасового доступу, суд, щонайменше, повинен пересвідчитися, шляхом оцінки матеріалів справи (доказів), що втручання буде правомірним (дійсно мають місце обставини розумної підозри вчинення кримінального правопорушення), відповідає вимогам закону та є необхідним у демократичному суспільстві (відповідає завданню кримінального провадження).

Однак до клопотання, окрім листа ІНФОРМАЦІЯ_3 про направлення запиту компетентного органу Латвійської республіки про надання правової допомоги у кримінальній справі № 0, листа ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо направлення клопотання про надання правової допомоги у кримінальній справі, а також якоїсь частини документу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » слідчим не додано жодного доказу (переліку доказів), якими би виправдовувалося таке втручання у права та свободи особи, відповідали би вимогам ст. 84 КПК України та могли бути оціненим судом в порядку ст. 94, ч. 5 ст. 132 КПК України для прийняття законного та мотивованого рішення.

При цьому, наведений документ узагалі будь-яким чином, як і інші надані документи слідчим, не посвідчені відповідно до вимог закону, як і не надано належним чином посвідчених копій оригіналів документів запитуючої сторони відповідно до ст. 562 КПК України.

Суд ураховує, що ч. 4 ст. 9 КПК України передбачає необхідність застосування положень відповідного міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, у разі якщо норми цього Кодексу (КПК України) суперечать такому міжнародному договору. У даному випадку це Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах.

Наведений договір містить положення, відповідно до якого - при виконанні клопотання про надання правової допомоги установа юстиції, до якої звернене клопотання, застосовує законодавство своєї держави. Це також не суперечить і положенням ст. 562 КПК України, що якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає.

А отже, положення КПК України не суперечать міжнародному договору в частині необхідності надання додаткових відомостей для виконання доручення про тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю, зокрема докази обставин, на які сторона посилається.

Також слід узяти до уваги, що суду не надано відповідних процесуальних рішень в порядку п. 17 ч. 1 ст. 3, статей 39, 40 КПК України про призначення слідчого для виконання доручення в кримінальному провадженні № 0.

Ураховуючи викладене, на думку суду, слідчим не було доведено підстав для задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, а отже в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 7, 39, 40, 94, 132, 159-164, 309, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого з ОВС п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1