печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5057/21-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000131 від 13.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уреженки смт Бородянка Київської області, мешканки АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 205-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Печерського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000131 від 13.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 1 КК України.

Так ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в грудні 2017 року підробила документи, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ІНКОМ» (код ЄДР 41654027), тобто внесла в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості.

В підготовчому судовому засіданні захисник та обвинувачена заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Судом роз`яснені обвинуваченій правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав, наголошено, що вона має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказала, що їй зрозуміла суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, вона наполягає на задоволенні клопотання та звільненні від кримінальної відповідальності саме з такої підстави та наголошує, що не бажає скористатися правом на здійснення кримінального провадження в загальному порядку, її позиція є добровільною.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205-1 КК України, на час вчинення відповідного діяння було злочином невеликої тяжкості, санкція ч. 2 ст. 205-1 КК України передбачала покарання у виді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років.

Виходячи з фактичних обставин, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія злочину мала місце в грудні 2017 року, відтак на час судового розгляду, з огляду також на переривання строку давності на підставі ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції від 16.04.2017) у зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 в вересні 2018 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який вона засуджена вироком Бородняського районного суду Київської області на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 рік, сплив передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України 3-х річний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, речові докази в провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 12, 44, 49, 205-1 КК України ст. ст. 284, 286, 314, 369, 371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 205-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України - закрити.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: ОСОБА_1