Провадження № 1-кп/947/755/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001692 від 12.05.2018 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, поляка, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У 2016 році, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, з використанням завідомо підробленого документу та у подальшому реєстрації права власності на вищевказані нежитлові приміщення, з метою їх подальшого відчуження.

Так, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомості у вигляді нежитлових приміщень № 101 за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи завідомо підроблений документ, усвідомлюючи, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката, вжив заходів, направлених на отримання завідомо підроблених документів, які нібито посвідчують право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_8 .

Отримавши, завідомо підроблений офіційний документ, Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , нібито видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.09.2011, відповідно до якого об`єкт нерухомості у вигляді нежитлових приміщень № 101 за адресою: АДРЕСА_3 в цілому належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, 26.05.2016 року звернувся з відповідною заявою про державну реєстрацію права власності до Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», що розташований за адресою: 65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 12А, до якої серед інших документів долучив вищезазначене Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , нібито видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.09.2011 року.

На підставі наданих ОСОБА_8 документів, серед яких було завідомо підроблене Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , державним реєстратором Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_9 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлові приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 998,5 кв.м. за ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, 26.05.2016 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи завідомо підроблений документ, розуміючи, що у останнього відсутні будь-які офіційні, отримані в установленому чинним законодавством порядку документи, які б посвідчували право власності на вищезазначений об`єкт нерухомості, діючи через органи державної реєстрації здійснив державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 998,5 кв.м., чим завдав майнової шкоди власнику об`єкту нерухомого майна - територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 553 870, 00 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі вісімсот сімдесят) гривень.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене: ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , вину у вчинені кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

В 2016 році він, маючи намір на незаконне заволодіння нежитловим приміщенням АДРЕСА_4 , що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради отримав завідомо підроблене Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , нібито видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.09.2011, відповідно до якого об`єкт нерухомості у вигляді нежитлових приміщень № 101 за адресою: АДРЕСА_3 в цілому належить йому на праві приватної власності. Завідомо знаючи, що вказане приміщення йому не належить, а вказаний документ є підробленим 26.05.2016 року він звернувся до Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», з заявою про державну реєстрацію вказаного нежитлового приміщення та подав серед інших документів зазначене Свідоцтво, на підставі яких державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказане приміщення на його ім`я. Після чого, правовстановлюючі документи передав своєму знайомому ОСОБА_10 . Згодом ОСОБА_11 запросив його до нотаріуса, де він поставив свій підпис у договорі купівлі-продажу, при цьому ніяких коштів він не отримував.

У скоєному ОСОБА_8 щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, що буде достатнім для перевиховання засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму ВСУ 24.10.2003 № 7 Про практику призначення судоми кримінального покарання, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 4 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи в розмірі 10999,00 грн. стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1