Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5726/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 21.12.2021, без визначення розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло з покладенням на неї відповідних обов`язків. При цьому, зазначає, що до клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою слідчим не було додано жодного документу, який би підтвердив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину за яким їй було висунуте обвинувачення. Під час розгляду справи судом слідчим на підтвердження наявності обґрунтованої підозри було надано суду протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків, протокол затримання ОСОБА_10 , в свою чергу, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що слідчим було надано речові докази на підтвердження винуватості його підзахисної, проте це твердження не відповідає фактичним обставинам справи так як жодних речових доказів слідчим суду для дослідження надано не було та судом не досліджувалось. Надані слідчим до суду протоколи допитів не містять жодної доказової інформації про те що злочин було скоєно саме його підзахисною. Наголошує, що зі змісту ухвали суду неможливо встановити які саме речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення може знищити, сховати або спотворити його підзахисна, як саме вона може незаконно впливати на свідків, та іншим чином може перешкоджати кримінальному провадженню. Вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом не було взято до уваги ту обставину, що прокурором не було наведено жодного доводу яким би стверджувалось, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 в підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №279/5726/21 (а.п.2-6), в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000689 від 23 жовтня 2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2021 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та співмешканцем ОСОБА_12 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин із матір`ю у неї виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 .

ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, перебуваючи у приміщенні однієї з кімнат вказаного будинку, взяла в руки сокиру та почала наносити удари зі значною силою прикладення в ділянки розташування життєво-важливих органів, а саме по голові та шиї ОСОБА_11 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, рубаної рани по всій лобній ділянці, переломів кісток лицевого черепа та носа, десяти рубаних ран шиї з лівої сторони, які є небезпечними для життя та знаходяться причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , яка від отриманих тілесних ушкоджень за вище вказаною адресою померла.

Таким чином, ОСОБА_8 умисно протиправно заподіяла смерть ОСОБА_13

23 жовтня 2021 року відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесені до ЄРДР під №0000689, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

23.10.2021 в порядку п.1, п.2 ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 та відповідно до ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0000689, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з ЄРДР від 23.10.2021 (а.п.7-8); протоколом огляду місця події від 23.10.2021 (а.п.10-19); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 23.10.2021 (а.п.20-23); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.10.2021 (а.п.58-59); іншими матеріалами провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 могла б вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної ОСОБА_8 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є особливо тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду (встановлено слідчим суддею), з огляду на те, що остання підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, вину не визнає, має виключно негативні характеристики за місцем проживання (зловживає спиртним, ніде не працює, має негативні відношення з громадою), що переконливо свідчить про суспільну небезпечність підозрюваної та її стійку антисоціальну поведінку. Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи захисника про недоведеність наявності ризику з боку підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, принаймні з огляду, на те, що остання підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення та є особою з стійкою антисоціальною поведінкою.

Є в даному випадку безпідставними і доводи захисника про недоведеність ризику впливу на свідків та потерпілої у даному кримінальному провадженні. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що останній відоме місце проживання свідків, потерпілої ( ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , як і залучених органом досудового розслідування понятих) в даному кримінальному провадженні, а тому, в такому випадку, існують можливості підозрюваної незаконно впливати на них. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників кримінального провадження під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Крім того, з врахуванням початкової стадії досудового розслідування провадження, є наявним і процесуальний ризик з боку підозрюваної знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин зазначеного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваної, яка постійного та офіційного заробітку не має, не одружена, має негативні характеристики за місцем проживання, виключає можливість обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

З приводу апеляційних тверджень захисника щодо не причетності ОСОБА_8 до інкримінованих їй органом досудового розслідування дій, то апеляційний суд зазначає, що на даному етапі суд має встановити доведеність того, що підозрювана могла б вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування. При цьому, належну оцінку доказам, має дати суд при можливому розгляді справи по суті, а отже апеляційний суд вважає, що захист у своїй апеляційній скарзі ставить більш високі вимоги та критерії оцінювання доказів, які, на його думку, мають бути наведені стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленої підозри.

Таким чином, посилання захисника підозрюваної на необґрунтованість підозри та відсутність у матеріалах провадження доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами судового провадження.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування цієї міри запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваній ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2021 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 21.12.2021, без визначення розміру застави, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: