ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1687/21 Справа № 181/1031/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Першотравенської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116, щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Лозове
Петропавлівського району Дніпропетровської області,
який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днівта покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, тобто нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, а отже можуть існувати ризики, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, так як підозрюваний, з метою уникнути можливого покарання у виді позбавлення волі може незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В підтвердженні даного ризику органами досудового розслідування надано суду протокол допиту свідка ОСОБА_8 (дружини підозрюваного ОСОБА_7 ), яка дає показання про події, які сталися 02 жовтня 2021 року, свідком яких вона була, і жодним чином не вказує на тиск відносно неї з боку її чоловіка ОСОБА_7 . Натомість у судовому засіданні прокурором інших обґрунтувань існування ризику того, що підозрюваний може впливати на свідків, суду не надано.
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя не врахував наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме той факт, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв кримінальні проступки та притягувався до кримінальної відповідальності і обвинувальні акти за ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України та за ч.1 ст.185 КК України направлено до суду. Крім того, в провадженні СВ ВП №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження за ст.126-1 КК України. Зазначає, що слідчим суддею не враховано ризик незаконного впливу на свідків, а саме те, що офіційна дружина ОСОБА_7 під час допиту в якості свідка зазначає, що ОСОБА_7 вона може охарактеризувати лише з негативної сторони, як людину запальну та агресивну. Вказує на те, що слідчим суддею не з`ясовано наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного

ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, 12 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що виразилося в умисному спричиненні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту потерпілих від 03 жовтня 2021 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які засвідчують яким чином розвивалися обставин кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02 жовтня 2021 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 порушував громадський порядок, погрожував працівникам поліції, наносив їм удари та іншим чином вчиняв активний опір працівникам поліції; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 жовтня 2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_7 , як особу, що знаходився біля супермаркету Варус, та якого пізніше затримали поліцейські; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03 жовтня 2021 року, який повідомив про обставини кримінального правопорушення; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 жовтня 2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 вказав на ОСОБА_7 , як особу, що знаходився біля супермаркету Варус, та якого пізніше затримали поліцейські; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03 жовтня 2021 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 порушував громадський порядок, погрожував працівникам поліції, наносив їм удари та іншим чином вчиняв активний опір працівникам поліції; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 жовтня 2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 вказала на ОСОБА_7 , як особу, що знаходився біля супермаркету Варус, та якого пізніше затримали поліцейські; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 04 жовтня 2021 року, який повідомив про обставини кримінального правопорушення; висновками судово-медичної експертизи №126 від 04 жовтня 2021 року та № 127 від 04 жовтня 2021 року, відповідно до яких у працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від

29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, відносно нього в провадженні органів досудового розслідування та суду знаходяться ряд кримінальних проваджень за ч.1 ст. 125 КК України, 162 КК України, ч.1 ст. 185 КК України, 126-1 КК України, що свідчать про його соціальну неблагонадійність, скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень проти авторитету органів державної влади та прийшов до висновку, що прокурором не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Першотравенської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4