КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5836/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
08 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, -
власника майна ОСОБА_8 ,
представника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що з долученого витягу ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР ще 01 березня 2020 року, а перші записи зроблено тільки 07 травня 2021 року. У наданому стороною обвинувачення витягу відсутні відомості, за якими саме фактами вносилось дане кримінальне провадження до ЄРДР.
Таким чином, є очевидним, що суду ні слідчий, ні прокурор не надали доказів, що такі слідчі дії, як обшук відбувались у строках досудового розслідування.
Суд зазначає начебто встановленими обставини, які не тільки не були встановлені, але і до клопотання не додано жодного доказу обґрунтованості підозри, а тим паче причетність до таких дій ОСОБА_12 та вказаного автомобіля до обставин, які інкримінуються підозрюваному.
Крім того, в ухвалі як обґрунтування зазначені перелік вилучених речей, однак відсутні відомості, що вилучене є речовими доказами у кримінальному провадженні.
За таких обставин, апелянт вважає, що з метою забезпечення збереження речового доказу немає ніякої необхідності в обмеженні права власника на користування та розпорядження автомобілем.
Однак, своє рішення слідчий суддя нічим не обґрунтовував, окрім наявністю постанови про визнання автомобіля речовим доказом, яка винесена більше ніж через рік після самої події.
Також апелянт звертає увагу на те, що транспортний засіб «Jaguar XE» д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_8 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, що не заперечують самі слідчі та прокурори та що відображено також в ухвалі суду.
В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 пояснила суду, що їй нічого не відомо щодо можливих протиправних дій свого тестя ОСОБА_6 . Автомобілем користується вона з чоловіком, а також час від часу дає в користування сім`ї сина та доньки. Коли і як їздить тесть на цій машині не цікавилась і не вникала до вказаних подій.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва та Київської області діє організована злочинна група осіб, яка попередньо об`єдналась з метою особистого збагачення від незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, та збуту психотропних речовин «Амфетамін» та «альфа PVP», а також особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» в особливо великих розмірах. Встановлено, що попередньо дана група використовувала телеграм-канал з назвою з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », назву даного телеграм-каналу періодично змінюють, оскільки він блокується працівниками поліції підрозділу кібер-поліції. Встановлено, що організатори каналу збуту з метою конспірації та оптимізації своїх витрат, користуються послугами осіб, що безпосередньо здійснюють фасування тавідправку посилок, користуючись сервісом поштових відправок « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Дані особи орендують квартири в місті Києві для здійснення зберігання та фасування наркотичних засобів, та з метою конспірації використовують особисті кабінети сервісу поштових відправлень «Нова Пошта», зареєстрованих на неіснуючих осіб.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «Jaguar XE» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_11
17.08.2021 року був проведений обшук вказаного автомобіля, під час якого було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, один комплект ключів до нього, картонну коробку коричневого кольору, всередині якої знаходилось одинадцять поліетиленових пакетів, десять з яких із кристалоподібною речовиною світлого кольору всередині, глянцевий папір синього кольору із написами, з обох сторін якого нашарування речовини білого кольору, вилучено та поміщено на штраф-майданчик транспортний засіб «Jaguar XE» д.н.з. НОМЕР_1 . Факт вилучення такого майна підтверджується протоколом обшуку від 17.08.2021 року.
19.08.2021 року старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП України в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт транспортного засобу «Jaguar XE» д.н.з. НОМЕР_1 , вилученого 17.08.2021 року, який належить ОСОБА_8 та знаходився в користуванні ОСОБА_11 , з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження, слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи та заслухані пояснення власника майна та адвоката, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема, що постановою 18.08.2021 вказаний транспортний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки він відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки всупереч тверджень апелянта, вказане майно постановою слідчого від 18.08.2021 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, як таке, що відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання слідчого підлягає задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Посилання апелянта на те, що ні слідчий, ні прокурор не надали доказів, що такі слідчі дії, як обшук відбувались у строках досудового розслідування, спростовуються матеріалами долученими до клопотання.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4