Справа № 372/2027/21
Провадження № 1-кп-222/21
В И Р О К
іменем України

01 грудня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132 від 12.12.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Сумгаїт Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, який має незакінчену вищу освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює кухарем ФОП ОСОБА_9 , м.Ладижин, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2020 року близько 11 години 45 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер Королівства Бельгії НОМЕР_1 , рухався на 46 км + 312 м автодороги Н-01 сполучення «Київ-Знам`янка» в межах Обухівського району Київської області зі сторони міста Києва в напрямку міста Знам`янка та в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, в зв`язку з чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та в порушення пункту 11.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги» на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці пригоди, а його пасажир ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в кареті медичної допомоги.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сполученої тупої травми голови, тулуба та кінцівок. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої тупої травми тулуба.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б),д), 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково, а саме заперечив винуватість у порушенні ПДР України, посилаючись на неналежний стан дорожнього покриття та неможливість уникнення зіткнення, при цьому фактично визнаючи обставини виникнення ДТП та загибель потерпілих саме внаслідок ДТП за його участю, а перед судовими дебатами змінив свою позицію, визнавши винуватість у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, посилаючись на усвідомлення неповного вжиття ним заходів безпечного керування автомобілем та неповне врахування стану дорожнього покриття і дорожньої обстановки, що спричинило ДТП та загибель потерпілих, дав показання, які загалом відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що 12.12.2020 року він на власному автомобілі «Рено» їхав з м.Києва, був невеликий дощ, дорогу він добре знав, приблизно об 11- 11-30 год. на об`їздній дорозі біля м.Обухів на підйомі він на швидкості орієнтовно 90 км/год обігнав вантажний автомобіль, для чого виїхав на ліву полосу двохполосної дороги у відповідному напрямку, на повороті дороги наверху підйому побачив посередині дороги в районі розділової смуги залишки мокрого снігу, на швидкості близько 70 км/год відчув як машину понесло, тому він переключився на другу передачу, щоб зменшити швидкість, але не гальмував, попереду побачив білий ВАЗ, який рухався назустріч, намагався вирівняти напрямок руху кермом, щоб уникнути лобового зіткнення, але автомобіль втримати не вдалося, його занесло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення із ВАЗом, після чого він втратив свідомість. Він рухався із дозволеною на цій ділянці дороги швидкістю, на зимових шинах, намагався вжити всіх можливих заходів для уникнення ДТП. Керував автомобілем з іноземною реєстрацією до довіреності, має відповідну категорію у посвідчені водія. Засніжена ділянка дороги на вершині підйому раптово з`явилась перед ним, оскільки на дорозі внизу та на підйомі дорога була суха і чиста. Усвідомлює свою винуватість у загибелі людей. Частково відшкодував моральну шкоду, має намір надалі виплачувати кошти потерпілій по мірі можливості, оскільки офіційно працевлаштувався і закінчує лікування від отриманих у ДТП травм. Цивільний позов визнав частково на суму 400 тис. грн. Жалкує про скоєне.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілої, свідків, письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що від травмування у ДТП загинули її син та онук, які їхали до неї, цивільний позов підтримала частково, оскільки 80 тис. грн. вже сплачено обвинуваченим, просила не позбавляти його волі.

Представник потерпілих надав аналогічні показання та висловив аналогічну позицію.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 12.12.2020 року в 11-30 12 год. він рухався на автомобілі «Ніссан» з м.Києва по окружній дорозі поблизу м.Обухова зі швидкістю приблизно 90 км/год, дорога була суха, погода ясна, видимість гарна, розмітку було видно, на підйомі після АЗС «Сокар» різко прискорився і обігнав його по лівій смузі автомобіль «Рено» темного кольору із іноземними номерами, через приблизно 20 сек. наверху підйому де дорога повертає дещо праворуч він почув гучний звук удару, за 100 м попереду побачив наслідки ДТП, цей «Рено» пошкоджений стояв на узбіччі зустрічної смуги, сильно пошкоджений білий «ВАЗ» стояв поперек дороги на зустрічній смузі, він зупинився, щоб надати допомогу, у «ВАЗі» були чоловік та хлопець, біля «Рено» він пізніше побачив сивого чоловіка, схожого на обвинуваченого. Обидві полоси руху були чисті, а біля осьової були залишки снігу.

Свідок ОСОБА_13 показав, що у грудні 2020 року близько 12 год. він рухався на автомобілі «Шкода» з м.Києва по окружній дорозі поблизу м.Обухова зі швидкістю приблизно 70-80 км/год, дорога була частково місцями засніжена, мокра, погода ясна, видимість гарна, розмітку було видно, по дві полоси у кожному напрямку, у затяжному повороті праворуч на вершині підйому він дивився у дзеркало, тому бачив, як позаду приблизно за 100 м темний автомобіль, який рухався позаду нього в тому ж напрямку по лівій смузі занесло, приблизно 1-3 сек. той автомобіль носило до дорозі 2-3 рази і винесло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення із світлим «ВАЗом», він зупинився, щоб надати допомогу, у «ВАЗі» були заблоковані двоє, водій помер на місці, хлопця забрала швидка, з «Рено» намагався вийти водій, схожий на обвинуваченого. Він проїхав те ж місце без заносу. Пошкоджено було праву сторону темного автомобіля і передню сторону білого автомобіля. Після зіткнення ВАЗ змістився дещо ближче до центру дороги. Перешкод для темного автомобіля не було перед зіткненням. ДТП відбулося в районі зупинки «Дерев`яна» та пішохідного переходу. Саме в тому місці друга полоса в районі осьової лінії була частково засніжена розбитим снігом.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2020, додатками до нього: схемою, фото таблицею, де зафіксована проїзна частина, її розміри, розташування автомобілів, сліди зіткнення, інше (т.2 а.с.33-66);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 23.12.2020 року, яким підтверджуються обставини виникнення ДТП (т.2 а.с.127-132);

-висновком судово-медичної експертизи №460, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли внаслідок вказаної в постанові про призначення експертизи транспортної пригоди, а саме внаслідок зіткнення двох автотранспортних засобів та знаходяться з останньою в прямому причинно-наслідковому зв`язку (т.2 а.с.210-214);

-висновком судово-медичної експертизи №224/т, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_11 виникли внаслідок вказаної в постанові про призначення експертизи транспортної пригоди, а саме внаслідок зіткнення двох автотранспортних засобів та знаходяться з останньою в прямому причинно-наслідковому зв`язку (т.2 а.с.218-220);

-висновком судово-медичної експертизи №72/Е, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження, які утворились від дії туповго/их предмету/ів, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним в постанові, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (т.2 а.с.229-231);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-20/61052-ІТ, відповідно до якого встановлено, що рульове керування автомобіля марки «Renault» на момент огляду знаходиться в працездатному стані, система робочого гальма знаходиться в працездатному, технічно-несправному стані (дана несправність виникла в процесі ДТП, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено); елементи підвіски на момент огляду знаходяться в непрацездатному стані, дані несправності виникли в процесі ДТП, несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (т.2 а.с.240-243);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-20/61054-ІТ, відповідно до якого рульове керування автомобіля «ВАЗ 21099» знаходиться в непрацездатному стані. Дана несправність виникла в процесі ДТП; система робочого гальма автомобіля «ВАЗ 21099» знаходиться в непрацездатному стані. Дана несправність виникла в процесі ДТП. Елементи підвіски на момент огляду знаходяться в непрацездатному стані, дані несправності виникли в процесі ДТП, несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (т.3 а.с.2-6);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-21/18009-ІТ, відповідно до якого система робочого гальма автомобіля «ВАЗ 21099» знаходиться в непрацездатному стані. Дана несправність виникла в процесі ДТП (т.3 а.с.12-14);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-20/61057-ІТ, відповідно до якого в ході дослідження переднього правого колеса автомобіля ВАЗ 21099 виявлено пошкодження колісного диску, наскрізне пошкодження шини у вигляді розрізу, які утворились в процесі ДТП, в ході дослідження лівого правого колеса автомобіля ВАЗ 21099 виявлено пошкодження колісного диску у вигляді деформації, ненаскрізне пошкодження шини у вигляді розрізу, які утворились в процесі ДТП (т.3 а.с.23-28);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-20/61069-ІТ, відповідно до якого в момент первинного контакту автомобіль ВАЗ 21099 контактував передньою частиною із правою боковою частиною автомобіля «Renault», в період первинного контакту повздовжні вісі автомобілів розташовувались під кутом 70…80 градусів. Зіткнення автомобілів відбулось на частині дороги, призначеній для руху в напрямку до м. Київ в районі зафіксованих забоїн на асфальті (т.3 а.с.38-43);

-висновком інженерно-транспортної експертизи №13757/21-52, відповідно до якого в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Renault» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1. ПДР України. В даній дорожній обстановці дослідження питання технічної можливості попередження даної ДТП з боку водія автомобіля «Renault» ОСОБА_7 експертним шляхом методично недоцільним; вказана можливість забезпечувалась у випадку дотримання вказаним водієм автомобіля «Renault» вимог п. 12.1 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Враховуючи умови розвитку пригоди дії водія автомобіля «Renault» ОСОБА_7 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.12.1 ПДР України, та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (т.3 а.с.66-71);

-довідкою про погодні умови (т.3 а.с.73), копією схеми організації дорожнього руху (т.3 а.с.76), якими підтверджуються погодні умови, стан дорожнього покриття та дорожня обстановка на місці події;

-медичною документацією, якою підтверджується травмування обвинуваченого у ДТП 12.12.2020 року (т.1 а.с.83-92, 131, т.2 а.с.101,105,160-163, 179-181);

-свідоцтвами про смерть, інформаційним листом, якими підтверджується загибель двох потерпілих внаслідок ДТП (т.1 а.с.151-152, т.2 а.с.67,121,125,126).

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину частково узгоджується із його показами під час судового розгляду, оскільки з них вбачається, що він дійсно під час керування транспортним засобом при виникненні небезпеки для руху, всупереч приписам ПДР України не застосував екстрене гальмування, натомість змінив напрямок руху, пересік суцільну лінію розмітки та виїхав на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення транспортних засобів саме на полосі зустрічного руху, а також загибелі потерпілих.

При цьому посилання на необхідність здійснення саме таких маневрів для уникнення зіткнення суперечать прямим приписам ПДР України. Ніким не оспорено факт розташування місця зіткнення саме в межах зустрічної полоси відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , що вказує на необґрунтованість відповідних доводів сторони захисту та можливість уникнення ДТП у випадку суворого дотримання ПДР України водієм ОСОБА_7 , а саме обрання безпечної швидкості руху, врахування стану дорожнього покриття та застосування екстреного гальмування в межах своєї полоси руху, що виключило б можливість зіткнення в межах іншої полоси руху. Крім того, замість передбаченого ПДР України єдиного можливого у даній дорожній ситуації способу уникнення зіткнення він за його твердженнями застосовував інші дії, що ПДР України не передбачено.

В іншій частині непослідовні показання обвинуваченого, зокрема зміну ним показів, суд вважає неправдивими і розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння або ж уникнути такої відповідальності.

Так, аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень порушення ним ПДР України, вжиття ним достатніх заходів для уникнення ДТП та виникнення такої ДТП виключно через неналежний стан дорожнього покриття та погодні умови, необгрунтованими і неправдивими, оскільки вони не узгоджуються із висновками експертиз, а також не узгоджуються із іншими наявними у справі належними і допустимими доказами.

Аналогічні показання свідків, які були очевидцями ДТП, суд вважає можливим покласти в основу вироку, оскільки вони узгоджуються із висновками проведених у справі експертиз. Достатніх підстав сумніватись в об`єктивності таких показань судом не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності умислу скоїти ДТП узгоджуються із висновками суду про наявність у вчиненому ним діянні необережної форми вини, що є характерним для визначення складу інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вислухавши обвинуваченого, свідків та аналізуючи зібрані по справі письмові і речові докази, суд вважає, що первісні доводи захисту щодо відсутності у обвинуваченого технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, не доведені належними і допустимими доказами, однак спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які зазначені вище і покладені в основу висновків суду про винуватість ОСОБА_7 .

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винність обвинуваченого у вчиненні вказаних вище діянь.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вважається раніше несудимим, але раніше неодноразово вчиняв різні правопорушення, має офіційне місце роботи та джерело доходу, має постійне місце проживання, сім`ю, утримує двох неповнолітніх дітей, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, позитивно характеризується, враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити покарання без позбавлення волі, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання, зокрема з огляду на те, що він протягом всього двох тижнів двічі вчинив ДТП: із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому 27.11.2020 року, із загибеллю двох потерпілих (один із яких був неповнолітнім) 12.12.2020 року, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, керував незареєстрованим в установленому законодавством України порядку транспортним засобом, що у сукупності вказує на суспільну небезпечність особи обвинуваченого, відсутність критичного ставлення до своїх дій та ризик можливості вчинення злочинів у подальшому.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху України, крім того, станом на час судового розгляду він не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами, раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за грубі порушення Правил дорожнього руху, зокрема, за вчинення ДТП із тяжкими наслідками, хоч і був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України із нереабілітуючих підстав на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням із потерпілим відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва від 21.10.2021 року.

Запобіжний захід слід залишити без змін, оскільки клопотань з цього приводу суду не подавалось.

При наданні правової оцінки цивільному позову, за вимогами якого пропонується стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 800 000 грн., суд приймає до уваги наступне.

При визначенні остаточної суми, яка підлягає стягненню суд враховує часткову оплату обвинуваченим передбачених цивільним позовом коштів, а саме 80000 грн., оскільки це підтверджується розписками та визнається потерпілою.

При вирішенні цивільного позову суд також приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві потерпілій було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно її близьких родичів сина та онука, що призвело до їх загибелі, порушенні життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 500 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільним позовом, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги цивільного позивача у заявленому нею розмірі грошового стягнення щодо моральної шкоди. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково в межах доведених вимог.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речові докази автомобілі «Renault», реєстраційний номер Королівства Бельгії НОМЕР_1 , власник якого не встановлений, та «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого був загиблий потерпілий ОСОБА_10 , які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, слід повернути власникам або законним володільцям при їх встановленні, інші речові докази (змиви з ручки дверей та керма) слід знищити.

До вступу вироку у законну силу суд вважає недоцільним скасування накладеного ухвалами слідчого судді арешту майна.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити нічний домашній арешт з продовженням дії відповідних обов`язків до вступу вироку в закону силу.

Час відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту взяття під варту в порядку виконання вироку.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 21 983 гривні.

Речові докази: автомобілі «Renault», реєстраційний номер Королівства Бельгії НОМЕР_1 , «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути законним власникам або володільцям за належністю, інші речові докази знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1