Справа № 199/9912/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000908 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду з огляду на наступне.

Дане кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська. Угод про примирення або визнання винуватості в даному провадженні в порядку ст.ст.468 - 475 КПК України немає. Підстави, передбачені КПК України, для закриття кримінального провадження на теперішній час відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та відсутні підстави для його повернення. Клопотань щодо обрання заходів забезпечення кримінального провадження не надходило. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченому та захиснику.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а тому воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, здійснювати тиск на свідків, які ще не допитувалися.

Ці обставини, у свою чергу, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений, захисник заперечували проти клопотання, просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбаченіст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що сторона обвинувачення у підготовчому судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_4 злочин є умисним тяжким злочином. Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такий злочин має високий ступінь суспільної небезпеки.

Тобто, за даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 стала наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності ним до скоєння умисного тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого він продовжує обвинувачуватися у вчиненні зазначеного злочину, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

На думку суду, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує обсяг пред`явленого останньому обвинувачення, приймає до уваги репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не має міцних соціальних зв`язків, не працював та не має на утриманні дітей, непрацездатних осіб, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, він, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини, здійснювати тиск на свідків за даним кримінальним провадженням які ще не допитувалися у разі знаходження ОСОБА_4 на волі.

Ця обставини, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Досліджуючи питання щодо можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заперечення захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_4 у скоєнні злочину доказами суд відхиляє, оскільки на стадії підготовчого провадження такі докази суду не подаються та не досліджуються.

Керуючись ст.ст.176-178,183,199, 314-316,331,350,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженні №0000908 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11-30 годину 15.12.2021 року в залі судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: вул.Новоселівська,9, місто Дніпро.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 06 лютого 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.

Для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, залишити для нього заставу у розмірі 59475 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 395 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 369 КПК України, якими закінчується судовий розгляд.
Суддя: ОСОБА_1