Провадження №: 1-кс/755/5298/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання, у межах кримінального провадження №0000167 від 11.03.2021 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову начальника слідчого відділення ВП-4 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 від 11.10.2021 року про відмову у задоволенні клопотання; зобов`язати уповноважену начальником слідчого відділення ВП-4 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000167 від 11.03.2021 року, особу вчинити одну із дій передбачених ст.220 КПК України /клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні, шляхом постановлення умотивованої постанови/ за клопотанням від 03.10.2021 №14 року, про проведення процесуальних та слідчих дій у строки визначені ст.220 КПК України, з повідомленням про результат особу, яка заявила дане клопотання.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з?явилися, ОСОБА_3 скаргу просив задовольнити у його відсутність, прокурор надав заяву про розгляд у його відсутність та просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки кримінальне провадження закрито постановою слідчого.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.
До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії /бездіяльність/ та рішення органів досудового розслідування та прокурора.
Нормою ст.26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Разом із тим, відповідно до вимог ст.38 КПК України, досудове розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється /ч.5 ст.40 КПК України/.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Як зазначено у ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне /ч.1 ч.3 ст.110 КПК України/.
Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст.94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 11.03.2021 року.
03.10.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві з клопотанням, яке зареєстроване за №14 від 03.10.2021 року, у межах кримінального провадження №0000167 від 11.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про звернення до суду із клопотанням про арешт нерухомого майна.
11.10.2021 року начальник слідчого відділення ВП-4 Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання за №14, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження №0000167 від 11.03.2021 року, є заявником, права та обов?язки якого визначені ст.60 КПК України, відповідно до яких останній не наділений правом звертатися з клопотаннями, у порядку ст.220 КПК України, про проведення слідчих та процесуальних дій.
24.11.2021 року слідчий слідчого відділення Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 11.03.2021 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Як вбачається з положень Глави 24 параграфу 1 КПК України, досудове розслідування закінчується після закриття кримінального провадження.
Нормами ч.2 ст.307 КПК України передбачено, що слідчий суддя, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-?) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Із огляду на вищевказане слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 18, 26, 38, 220, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання, у межах кримінального провадження №0000167 від 11.03.2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя