ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4523/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/893/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Терса, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, студента 3-го курсу Національного університету «Запорізька політехніка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20 жовтня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 2 місяці.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 України, за наступних обставин.

19 серпня 2021 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в лісосмузі по вул. Новокузнецькій м. Запоріжжя, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою подальшого збуту, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», через мережу Інтернет в соціальному месенджері «Телеграм» незаконно придбав, шляхом «закладки», у невстановленої, в ході досудового розслідування, особи, за 1500 гривень полімерний згорток, в якому знаходилось 33 зіп-пакети з порошкоподібними та кристалоподібними речовинами.

Після чого, 19 серпня 2021 року, ОСОБА_7 , знаходячись у лісосмузі по вулиці Новокузнецькій в місті Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропної речовини, утримуючи при собі 33 згортки з порошкоподібною та кристалоподібною речовинами, перевіз вищевказані згортки до будинку АДРЕСА_2 , тим самим незаконно зберігав та перевіз психотропну речовину з метою подальшого збуту.

Під час здійснення збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, дії ОСОБА_7 були помічені працівниками правоохоронних органів та у подальшому, 19.08.2021 о 09 годині 51 хвилині, в ході проведення слідчих дій, а саме затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_7 , під час особистого обшуку було виявлено та вилучено 2 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-21/9869- НЗПРАП від 19.08.2021 «надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору (вміст двох полімерних зіп-пакетів) містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-I-OH(PVP), маси якого складають 0,428 г. та 0,422 г., загальною масою 0,85 г. в перерахунку на основу.

Тим самим, встановлена достатня кількість доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19 серпня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 7).

19 серпня 2021 року о 8 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 12-16).

19 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 30-32).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років та вчинив злочин у стані наркотичного сп`яніння, проте, встановив, що підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, є студентом Національного університету «Запорізька політехніка», де працевлаштований у студмістечку, має позитивні характеристики з місця роботи та навчання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Зауважує, що обставини, які мають істотне значення, судом першої інстанції до уваги не взято, що свідчить про неповноту, допущену судом при їх оцінці, під час розгляду клопотання, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний мав намір на збут 33 зіп-пакетів з порошкоподібними та кристалоподібними речовинами, у двох з яких відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-21/9869-НЗПРАП від 19 серпня 2021 року «надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он (PVP), маси якого складають 0,428 г. та 0,422 г., загальною масою 0,85 г. в перерахунку на основу, які ОСОБА_7 зберігав при собі з метою збуту. Вказані свідчить про те, що підозрюваний свідомо обрав вказаний злочинний заробіток та під час перебування на волі може винити інший злочин.

Вказує, що у разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 загрожує покарання строком від 6 до 10 років позбавлення волі, а тому останній може покинути своє місце мешкання та переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, дії підозрюваного мають суспільно небезпечний характер, що виявляється у протиправному заподіянні шкоди здоров`ю населення, суспільна небезпека наркозлочинів визначається, насамперед, як поширення та згубний вплив наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості.

Зауважує, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів, в тому числі у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, разом з тим зазначила, що відомості про порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом у органу досудового розслідування відсутні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказав, що не порушує умов перебування під домашнім арештом.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі "Маккей проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи "Медведев та інші проти Франції" зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у "демократичному суспільстві" у значенні, передбаченому Конвенцією.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є студентом 3-го курсу Національного університету «Запорізька політехніка», де працює в студентському містечку та позитивно характеризується, має постійне місце проживання та реєстрації, має позитивну характеристику зі Верхньотерсянської школи І-ІІІ ступенів, де раніше навчався.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не було надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом, а навпаки із доданої довідки з відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово прибував за викликом до слідчого.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду з самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання на тяжкість інкримінованого злочину, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Крім того, слід зазначити, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту полягає в повній ізоляції та супроводжується встановленням певних обмежень та заборон, а тому доводи прокурора з приводу того, що підозрюваний потребує ізоляції від суспільства та становить суспільну небезпеку є неспроможними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20 жовтня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/4523/21