Провадження № 10/824/1/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію із доповненнями ОСОБА_6 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2013 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову заступника начальника слідчої частини СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених п.п. 1,4,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.135, ч.3 ст.136, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.194 КК України, від 28 грудня 2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з постанови, ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на постанову заступника начальника слідчої частини СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених п.п. 1,4,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.135, ч.3 ст.136, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.194 КК України, від 28 грудня 2010 року.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2013 року залишено без задоволення вищезазначену скаргу.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в ході досудового слідства були повно та всебічно дослідженні всі обставини, надана відповідна оцінка постанові про закриття кримінальної справи, при винесені даної постанови слідчим було дотримано вимоги ст.213, 214 КПК України, оскільки були підстави для закриття кримінальної справи, передбачені ст.6 КПК України, та дотриманий порядок закриття справи, а відтак суд першої інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення.
Не погоджуючись з постановою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2013 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляції зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_6 надіслав клопотання про розгляд апеляції без його участі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали судового провадження, вивчивши матеріали кримінальної справи №47-1042 щодо ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає враховуючи наступне.
Відповідно до п. 5 листа ВССУ № 1735/0/4-12 від 26 листопада 2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України» вказано, що якщо скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, які надійшли до суду 20 листопада 2012 року або пізніше, якщо вони подані з дотриманням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року, суд, з огляду на положення п. 7 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, має розглянути відповідну скаргу, керуючись положеннями КПК України 1960 року. Статтею 99 КПК України 1960 року визначено, що при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.
Відповідно до ст. 130 КПК України 1960 року про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.
У постанові зазначається місце і час її складання, посада особи, що виносить постанову, її прізвище, справа, в якій провадиться слідство, і обґрунтування прийнятого рішення, а також стаття цього Кодексу, на підставі якої прийнято рішення.
Згідно з п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу злочину.
28 грудня 2010 року заступник слідчої частини СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 , розглянувши матеріали кримінальної справи № 47-1042, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених п.п. 1,4,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.135, ч.3 ст.136, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.194 КК України (Т. 9 а.с. 122-129).
Мотивуючи своє рішення слідчим зазначено, що після всебічного і повного відпрацювання версій №1 «Злочини вчинено особами, що раніше вчиняли аналогічні злочини або схильні до вчинення таких», № 2 «Злочини вчинено з корисливих мотивів», № 3 «Злочини вчинено особами, що є родичами, друзями або сусідами загиблих ОСОБА_9 », № 4 «Пожежа виникла у квартирі загиблих ОСОБА_9 внаслідок недотримання вимог пожежної безпеки», № 5 «Пожежа виникла внаслідок підпалу», № 6 «Подія викрадення грошових коштів загиблих ОСОБА_9 не мала місця» Додаткового плану проведення слідчий дій та оперативно-розшукових заходів у кримінальній справі встановлено, що в банківських установах на рахунках ОСОБА_10 та ОСОБА_11 станом на 03.08.2008 перебували кошти в сумі понад 30 тис. гривень, а також спираючись на показання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 з яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вели досить скромний образ життя і не дозволяли собі дорого вартісних придбань, до свого житла сторонніх осіб не пускали, лікарів ОСОБА_30 та ОСОБА_31 про те, що в квартирі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були старі меблі, вдягалися останні дуже скромно, навіть бідно, ліки просили призначати найдешевші, з наявності значних заборгованостей у загиблих ОСОБА_9 за житлово-комунальні послуги (електроенергія 685,69 грн.; тепломережа 3409,86 грн.; водоканал 42,64 грн.; ЖЕК 1721, 74 грн.), а також те, що з рахунку ОСОБА_11 відкритого у «Ощадбанку» № 07900612 навість списано кошти на погашення попередніх заборгованостей по ЖЕКу на суму 2316 грн. 00 коп. визначено відсутність підтвердження зберігання загиблими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 коштів у розмірі 29 000 грн. бо подружжя ОСОБА_9 додатково ніде не працювали, а тому крім пенсії інших джерел прибутків не мали. Все це не виключає подію викрадення грошових коштів загиблих ОСОБА_9 і повністю спростовує заяви потерпілого ОСОБА_6 про викрадення коштів з квартири його загиблих батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і тому, 12.11.2010 старшим слідчим СУ ОСОБА_32 прийнято рішення про закриття кримінального справи за фактом тайного викрадення коштів у сумі 29 тисяч гривень, що належали загиблим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поєднаного з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілим за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі п.1 ст.6 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину.
Крім того, під час розслідування кримінальної справи було допитано в якості свідка ОСОБА_8 , яка вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а в кватирі АДРЕСА_2 цього ж будинку мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які загинули 03.01.08 під час пожежі, що виникла в їх оселі. ОСОБА_8 спілкувалася з ОСОБА_10 та інколи заходила до її помешкання, щоб зателефонувати зі стаціонарного телефону, бо в ОСОБА_8 такий відсутній. Останній раз до квартири ОСОБА_33 навідувалася восени 2007 року, на той час ОСОБА_11 вже самостійно не вставав з ліжка. При зустрічах з ОСОБА_10 ОСОБА_8 фактично розмовляла з нею в коридорі кватири останньої, а по закінченню телефонної розмови, як правило, стукала до дверей з прозорим склом, що ведуть до кімнати, в якій на ліжку під правою стіною лежав ОСОБА_11 . ОСОБА_8 бачила, що поруч з ліжком ОСОБА_11 на тумбочці завжди стояла ввімкнена настільна електрична лампа ОСОБА_8 , зі слів ОСОБА_25 , стало відомо, що ОСОБА_10 часто розповідала останній про те, що втомилася через те, що ОСОБА_11 постійно в нічний час вмикає поруч з своїм ліжком настільну лампу. До кімнати де знаходився ОСОБА_11 . ОСОБА_8 не заходила. Горопацькі вели замкнутий спосіб життя та спілкувались тільки з сусідами Риженковими. Горопацькі жили скромно і не розповідали про свій матеріальний стан. Квартира ОСОБА_8 сумісна з квартирою ОСОБА_9 , а саме сумісна стіна в коридорах та частково ванна і кухня. 03.08.2008 близько 3 години ОСОБА_8 прокинулася майже одночасно зі своїм сином ОСОБА_34 , який почав говорити, що в їх квартирі сталася пожежа. ОСОБА_8 почула через стіну стогін ОСОБА_11 і вирішила, що йому знову погано. Ніяких сторонніх звуків, пересування по квартирі чи голосів з квартири ОСОБА_33 не чула, було чутно тільки те, що стогнав ОСОБА_11 . Ввімкнувши світло в квартирі ОСОБА_8 помітила, що в їх квартирі пожежі немає, а дим іде до її квартири з вхідних дверей. ОСОБА_8 відкрила вхідні двері дим з коридора пішов прямо їй в обличчя. Так, ОСОБА_8 відразу постукала кулаком в двері 2 чи 3 рази до квартири ОСОБА_35 і сказала: «Вітя, викликай пожарную». В цей час ОСОБА_8 почула через двері голос ОСОБА_10 , яка сказала: «Визивайте пожарную». ОСОБА_8 не бачила самої ОСОБА_10 так як було багато диму на сходинковому майданчику, світла в під`їзді не було, але вважає, що двері до квартири останньої були відчинені. До помешкання ОСОБА_33 не заходила. Зрозумівши, що ОСОБА_36 почув її ОСОБА_8 повернулась до своєї квартири, закрила двері та вибігла на балкон, де почала сильно кричати «Пожар, пожар», але ніхто з сусідів не відізвався. Тоді, ОСОБА_8 зателефонувала на мобільний телефон своїй доньці. Майже через 20-30 хвилин до квартири ОСОБА_8 постукали пожежні та сказали, що пожежу ліквідовано і можна вийти з квартири. Коли ОСОБА_8 вийшла з квартири, то помітила, що на сходинковому майданчику між 2 та 3 поверхами лежали трупи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Цього ж дня ОСОБА_8 працівниками міліції запрошено в якості понятої прийняти участь в огляді місця події, а саме квартири загиблих ОСОБА_9 . Перед початком огляду квартири загиблих ОСОБА_9 слідчий ОСОБА_37 запитав у ОСОБА_6 та ОСОБА_38 , що цінного є в квартирі загиблих ОСОБА_9 , на що ОСОБА_39 чи є в квартирі загиблих відповіла, що грошей не могло там бути, а ОСОБА_6 зазначив, що крім нагород та ощадних книжок в квартирі грошей не має. Також ОСОБА_6 намагався зайти до квартири батьків, але слідчий постійно вказував йому, що туди ще не треба йти. Під час огляду ОСОБА_8 будь яких слідів схожих на кров не бачила. ОСОБА_8 не чула, що ОСОБА_6 говорив слідчому до, під час чи після проведення огляду квартири загиблих ОСОБА_9 про наявність в квартирі батьків коштів в сумі 29 тисяч гривень. В подальшому ОСОБА_8 стало відомо те, що ОСОБА_6 нібито стверджує про викрадення з квартири його загиблих батьків коштів в сумі 29 тисяч гривень.
Аналогічні покази надав допитаний в якості свідка ОСОБА_14 .
Додатково допитана в якості свідка ОСОБА_8 показала, що 07.01.2008 була присутня з ОСОБА_27 та ОСОБА_6 під час відбору двома чоловіками у цивільному одязі ( ОСОБА_8 вважала, що це працівники міліції) зразків пожежного сміття з квартири загиблих ОСОБА_9 . ОСОБА_8 не пам`ятає чи були опечатані вхідні двері до квартири ОСОБА_9 . Хоча, ОСОБА_8 , наголосила на тому, що добре запам`ятала, як в день поховання ОСОБА_9 (05.01.2008 чи 06.01.2008) до квартири останніх заходив ОСОБА_6 . В той день квартира ОСОБА_9 була опечатана ( ОСОБА_8 бачила відповідну склейку на дверях). ОСОБА_6 зайшов до квартири батьків з чемоданом, металевого кольору розміром 50х50 см та перебував там близько 20 хвилин. Що саме ОСОБА_6 робив в квартирі ОСОБА_9 в день їх поховання, ОСОБА_8 не знає. ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_8 те, що шукав в квартирі одяг для поховання (конкретно не вказавши, що саме взяв з одягу для батьків та одягу у нього в руках не було). ОСОБА_8 зробила висновок про те, що після цього квартира ОСОБА_9 не могла вже бути опечатаною, так як ОСОБА_6 до неї вже заходив. Через цю обставину ОСОБА_8 дуже здивувалася чому відбираються зразки незважаючи на те, що в квартиру після пожежі вже заходив ОСОБА_6 , але нікому про це нічого не казала. ОСОБА_8 зазначила, що зразки пожежного сміття були відібрані з того місця де знаходилося ліжко ОСОБА_11 а може ще й з інших місць та вона не звертала на це увагу. В процесі цього ОСОБА_6 щось постійно вказував чоловікам у цивільному одязі стосовно того де саме та що треба вилучити, але вони виконували свою роботу мовчки. Після чого було складено протокол, який підписали учасники відбору зразків. ОСОБА_8 також зазначила, що 07.01.2008 відкривав та закривав квартиру загиблих ОСОБА_9 ключем сам ОСОБА_6 . Загиблого ОСОБА_11 вона охарактеризувала як грубого, навіть деспотичного по відношенню до ОСОБА_40 чоловіка. ОСОБА_8 навіть припустила те, що ОСОБА_10 втомившись за все життя від знущань та гніту ОСОБА_11 могла підпалити свого чоловіка, який докоряв їй протягом життя, а потім «прийшовши до тями» від вчиненого могла гасити пожежу. Потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_41 вона охарактеризувала як замкнутих людей, які зберігають лише зовнішню спокійність та вважають «що вони завжди і в усьому праві». Навіть, коли вони побачили трупи своїх загиблих батьків, то пройшли повз них без жодних емоцій та хвилювань, а ОСОБА_39 зайшовши до ванної кімнати ОСОБА_8 наносила собі помаду та посміхалася. У зв`язку з чим, ОСОБА_8 припустила наявність психічних відхилень у ОСОБА_6 та ОСОБА_42 . ОСОБА_6 , зі слів ОСОБА_8 досить часто навідується до квартири своїх загиблих батьків.
Покази ОСОБА_8 частково підтверджені допитами ОСОБА_15 , ОСОБА_43 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 .
Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25-56 від 05.09.2008 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , 1914 року народження будь яких пошкоджень окрім обгорання тіла не виявлено. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 від опікового шоку. Опіки та обгорання тіла заподіяні термічним фактором і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті, а згідно з Висновокмо судово-медичної експертизи № 26-57 від 10.08.2008 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 тілесинз ушкоджень, які б свідчили за травматичний характер їх пошкодження не виявлено. Смерть ОСОБА_10 настала від гострого отруєння моно оксидом вуглецю. Зазначене виключає насильницьку смерть та корисливий мотив загибелі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Враховуючи вищенаведене, слідчий прийшов до обгрунтованого висновку про те, що під час досудового слідства не здобуто доказів щодо наявності в діях ОСОБА_8 ознак злочинів, передбачених п.1,4,6,9, ч.2 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.135, ч.3 ст.136, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст. 194 КК України. Тому, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року, правильно відмовив у порушенні кримінальної справи щодо останньої.
За таких обставин, постанова слідчого є законною, підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи ОСОБА_6 щодо невиконання слідчим в повному обсязі вказівок, які містяться в постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2008 року, постановах Печерського районного суду міста Києва від 08 грудня 2009 року, 25 грудня 2009 року, у постанові заступника прокурора м. Біла Церква ОСОБА_44 від 27 липня 200 8року, постанові ст. прокурора ГУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 від 17 березня 2010 року, постанові начальника ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_46 від 05 березня 2010 року, постанові начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_47 від 11 січня 2010 року, у вказівках начальника ГУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_48 від 22 січня 2010 року, що призвело до неповного, однобічного, упередженого проведення слідства та відмови в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 , не впливають на правильність постанови про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_8 , оскільки в матеріалах справи відсутні будь які об`єктивні дані, які б свідчили про наявність в діях останньої ознак можливого вчинення вищезазначених злочинів.
Отже, суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо скасування постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи.
Доводи апеляції ОСОБА_6 є такими, що не впливають на законність обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 366 КПК України 1960 року у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині другій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд виносить ухвалу про залишення ухвали чи постанови без зміни, а апеляції без задоволення.
Керуючись ст. ст. 365, п. 1 ч. 2 ст. 366, 377, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію із доповненнями ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2013 року залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3