Провадження № 1-кп/522/2346/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001789 від 06.08.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слов`яносербка Великомихайлівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, машиніста трюмної команди електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 -В (військовий корабель СРЗК « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), у військовому званні «матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи

31.10.2019 року громадянином ОСОБА_3 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_4 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадових осіб рядового складу строком на 3 (три) роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2019 № 266 ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду машиніста трюмної команди електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 -В, який прибув із військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 01.12.2019 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 -В, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проходячи військову службу матрос ОСОБА_3 , військовослужбовець, згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Проте, матрос ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.
Так, приблизно о приблизно о 06 годині 07 хвилин 30.07.2021 року, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 -В (військовий корабель СРЗК « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») у АДРЕСА_3 , причал № 14 «з», перебуваючи у добовому наряді в якості дозорного, на вахті, виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме гаманцяручної роботи, чорного кольору з маркуванням «бика», з срібного застібкою, вартість якого складає 700 гривень НБУ, в середині якого знаходились грошові кошти у розмірі 300 гривень НБУ, що належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, прямуючи по маршруту руху обходу військової частини НОМЕР_1 -В, підійшов до каюти лейтенанта ОСОБА_5 , упевнившись та користуючись тим, що каюта відчинена, ОСОБА_3 , направився то робочого столу ОСОБА_5 , розташованого в середині каюти військової частини НОМЕР_1 -В, звідки взяв гаманець ручної роботи чорного кольору з маркуванням «бика», з срібного застіжкою, вартістю якого становить 700 гривень НБУ, та в якому знаходились грошові кошти у розмірі 300 гривень НБУ, що належить ОСОБА_5 , завдавши останньому матеріальний збиток на загальну суму 1000 гривень НБУ. Після цього, ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.

Мотиви суду

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України, матеріали кримінальної справи містять письмові заяви обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, прокурора ОСОБА_6 та потерпілої особи ОСОБА_5 згідно з якими останні погоджуються з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і висловлює згоду з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено про те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовцем військової служби за контрактом, машиністом трюмної команди електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 -В (військовий корабель СРЗК « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), у військовому званні «матрос», та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.
Обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, того факту, що він офіційно працевлаштований, суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу в даному конкретному випадку не буде надмірним тягарем для обвинуваченого та відповідатиме меті покарання.
Покарання у виді громадських робіт, арешту та обмеження волі є найбільш тяжкими порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 185 КК України.
Отже, враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, тому виплатити штраф має змогу, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Підстави щодо скасування арешту майна відсутні з огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо арешту майна.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільного позову матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речові докази по справі:
- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 09 серпня 2021 року, а саме: диск формату DVD-R 4.7 GB «Media», на якому наявні надписи: «video l, video 2», - після вступу вироку в закону силу зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 13 серпня 2021 року, а саме: гаманецьручної роботи, чорного кольору з маркуванням «бика», з срібного застібкою, - після вступу вироку в закону силу вважати повернутим потерпілій особі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: