Єдиний унікальний № 946/6837/21
Провадження № 1-кп/946/549/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про доручення органу досудового розслідування провести дослідження обставин
про можливе застосування насильства під час досудового розслідування

08 вересня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000588, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, відповідно до ст.325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про можливість початку судового розгляду без участі потерпілого.

Суть питання, що вирішується
1. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні вищезазначеного злочину.
2.Під час судового розгляду в ході допиту 08.09.2021 р. обвинувачений ОСОБА_3 вперше заявив про застосування відносно нього фізичного насильства та завдання йому тілесних ушкоджень прокурором ОСОБА_4 з метою примусити його у зізнанні у злочині, а також про застосування погроз з боку іншої особи, імені якої він не знає, а зможе тільки впізнати.
3.Обвинувачений ОСОБА_3 при цьому написав про вказані обставини письмову заяву, яку надав суду, у зв`язку з чим виникла необхідність у перевірці викладених ОСОБА_3 обставин компетентним органом досудового розслідування, а саме Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві (далі ТУ ДБР у м. Миколаєві), у порядку, встановленому чинним законодавством.

Встановлені судом обставини
4.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, які не заперечували проти доручення ТУ ДБР у м. Миколаєві проведення перевірки викладених обвинуваченим ОСОБА_3 обставин,дійшов висновку про необхідність доручення органу досудового розслідування провести досудове розслідування щодо можливого застосування відносно обвинуваченого насильства під час досудового розслідування кримінального провадження.
5.Під час судового розгляду в ході допиту 08.09.2021 р. обвинувачений ОСОБА_3 пояснив про те, що під час проведення досудового розслідування, а саме під час його допиту, прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 здійснювався на нього тиск у виді погроз, а також застосовувалось фізичне насильство, яке полягало у нанесенні йому ударів рукою по голові та у груди. Після застосування відносно нього фізичного насильства у нього тілесних ушкоджень не з`являлося. Інші особи, імен яких він не знає, але зможе впізнати, здійснювали на нього психічний тиск з метою, щоб він зізнався у побитті своєї бабусі, чого він не робив. Він розповів про це своєму захиснику ОСОБА_5 вже після того, як була змінена правова кваліфікація злочину, у вчиненні якого його обвинувачують.
6.На пропозицію суду викласти вказані обставини в письмовій заяві обвинувачений погодився та надав суду відповідну заяву.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
7.Так, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
8.За змістом засади верховенства права, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 7 та ст. 8 КПК, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
9.А відповідно до засади поваги до людської гідності, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 7 та ст. 11 КПК, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
10.Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні у справі «Зелілов проти Греції» (п. 42, рішення від 24 травня 2004 р., заява №17060/03) зазначив: «Як неодноразово заявляв Суд, в Статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР) (далі Коненція) закріплена одна з найбільш фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Навіть за найскладніших обставин, таких як боротьба з тероризмом та організованою злочинністю, Конвенція в абсолютній формі забороняє катування і нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження або покарання. На відміну від більшості матеріально-правових норм Конвенції і протоколів № 1 та 4, Стаття 3 не містить жодних положень щодо винятків від цієї заборони або відступів від неї, які допускаються Статтею 15, навіть у випадках надзвичайних ситуацій, що становлять загрозу для життя країни».
11.Далі, ЄСПЛ у своїй практиці встановлює існування позитивного обов`язку Держави розслідувати факти жорсткого поводження. Так, в рішенні у справі «Ісмаілов проти України» (п. 42, рішення від 27 листопада 2008 р., заява №17323/04) Суд чітко зазначив: «Суд повторює, що коли особа висуває небезпідставну скаргу щодо поганого поводження зі сторони представників держави в порушенні статті 3, це положення, якщо його тлумачити в світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування. Таке розслідування, як і те, що проводиться відповідно до статті 2, має виявити і покарати винних осіб. Інакше загальна правова заборона катування та нелюдського і такого, що принижує людську гідність, поводження та покарання, попри своє фундаментальне значення, була б неефективною на практиці, і в деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їхнім контролем (див. «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII, с. 3290, п. 102, та «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), № 26772/95, рішення від 6 квітня 2000 року, п. 131, ЕСПЛ 2000-ІV)».
12.Згідно позиції ЄСПЛ, для того, щоб розслідування скарги на жорстоке поводження вважалось ефективним воно повинно призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Практика ЄСПЛ визначає мінімальні стандарти ефективності розслідування, які, включають в себе вимоги, що розслідування має бути незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення у справі «Меншева проти Росії»).
13.Так, у справі «Олексій Михайлович Захаркін проти України» ЄСПЛ зазначив, що для того, аби розслідування було ефективним, особи, відповідальні за проведення слідства, мають бути незалежні від осіб, причетних до події, які розслідуються. Мається на увазі ієрархічна або інституційна незалежність, а також незалежність на практиці. Вказуючи на порушення даного принципу, ЄСПЛ зазначив, що заявник двічі звертався до Генеральної прокуратури України з проханням передати справу для провадження розслідування до іншого органу слідства, стверджуючи, що прокуратура області не могла безсторонньо розслідувати справу щодо працівників міліції цієї ж області. Ці скарги розглядалися самою прокуратурою області.
14.У справі «Данілов проти України» ЄСПЛ зауважив, що відхиляючи твердження заявника про те, що він зазнав жорстокого поводження з боку працівників Ленінського райвідділу міліції, прокуратура здебільшого ґрунтувалась на висновках внутрішнього розслідування, проведеного самим Ленінським райвідділом міліції. На підставі цього, ЄСПЛ підкреслив: загалом видається, що підхід, застосований органами влади до розслідування скарг заявника, мав на меті виправдання підозрюваних правоохоронців, а не встановлення справжніх обставин, за яких йому було завдано тілесних ушкоджень.
15.Таким чином, з урахуванням отриманих судом відомостей щодо можливого застосування насильства відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування та під час тримання його під вартою, враховуючи, що про застосований тиск ОСОБА_3 заявив лише під час судового розгляду, у зв`язку з чим ці обставини не перевірялися, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вищенаведені основоположні засади кримінального провадження верховенства права, законності та поваги до людської гідності, публічності, а також засаду змагальності сторін, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у кримінальному провадженні, вважає за необхідне в силу ч. 6 ст. 9 КПК застосувати положення частин 6 8 ст. 206 КПК (хоча це обов`язки слідчого судді) та доручити органу досудового розслідування провести досудове розслідування обставин про можливе застосування насильства відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час проведення слідчих дій за його участю, для чого компетентному органові, а саме ТУ ДБР у м. Миколаєві, слід внести відповідні відомості в порядку ст. 214 КПК до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та провести його у встановленому КПК порядку.
16.Суд також вважає за необхідне звернути увагу на положення ч. 4 ст. 28 КПК, згідно з якими кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
17.Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою у цьому кримінальному провадженні, того, що судом вже досліджені усі письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, вже допитаний обвинувачений, а про можливий вплив останній заявив лише під час його допиту, розгляд його заяви має бути здійснений невідкладно та першочергово.
Керуючись ст. ст. 7 9, 11, 22, 25, 214, 206, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Доручити органу досудового розслідування, а саме Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в місті Миколаєві, в порядку ст. 214 КПК невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та першочергово розпочати і провести розслідуваннявикладених в цій ухвалі та заяві ОСОБА_3 обставин можливого застосування відносно нього насильства з боку прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 та інших посадових осіб під час досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 20.06.2021 р. за №0000588, відносно ОСОБА_3 .
2.Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1