Ухвала

іменем України
30 грудня 2021 року

м. Київ
Справа № 320/6335/19

Провадження № 51- 6127 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до двох років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2021 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу повернуто засудженому ОСОБА_5 .

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Так, засуджений вважає пропущений строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо нього поважним з наступних підстав.
Своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 мотивував тим, що він не був повідомлений про дату і час судового засідання, в якому було проголошено вирок. Копію вироку він отримав 17 травня 2021 року, але цей вирок був неякісно надрукований, що перешкодило належно ознайомитися із його змістом. Крім того, даний вирок не мав відповідних відміток щодо його оформлення. Вказує і на те, що з приводу отримання копії судового рішення, завіреної належним чином, він звертався одразу після 17 травня 2021 року в телефонному режимі, а також у звязку із тим, що судом вчасно так і не було направлено йому копію вироку, звертався з відповідними клопотаннями до місцевого суду 7, 14 та 30 червня 2021 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію ухвали апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Крім того, ч. 3 ст. 395 КПК передбачає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційного суду правильнозазначила, що ч. 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відмовляючи задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вказав, що апеляційну скаргу на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2021 року ОСОБА_4 подав 25 серпня 2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Водночас суд зазначив, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не був присутній під час проголошення вироку, однак копію оскаржуваного вироку засуджений отримав 17 травня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
При цьому колегія суддів наголосила на тому, що посилання засудженого на ту обставину, що отримана засудженим копія вироку була неякісно надрукована та не оформлена належним чином, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки таке твердження не підтверджено належними доказами. Крім того, про наявність вироку засудженому було відомо вже 17 травня 2021 року, а тому в разі отримання неякісної копії вироку він не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду та ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а також зі змістомвироку. До того ж із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження засуджений звернувся до суду лише 3 червня 2021 року.

А відтак апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 мав достатньо часу на реалізацію свого права на своєчасне оскарження вироку, але не скористався ним.
Враховуючи наведене, апеляційним судом правильно визнано клопотання засудженого необґрунтованим та відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вже зазначалося, апеляційний суд обґрунтовано послався на вимоги ч. 1 ст. 117 КПК України, якою передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_4 з наведеними в ній доводами, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Зазначені в його касаційній скарзі мотиви для скасування ухвали апеляційного суду є неспроможними, оскільки з огляду на звернення з апеляційною скаргою аж 25 серпня 2021 року засуджений не навів належного обґрунтування обставин, які б унеможливили або перешкодили засудженому подати апеляційну скаргу у визначений процесуальним законом строк і свідчили про поважність причин пропуску такого строку, та порушення апеляційним судом норм кримінального процесуального закону при постановленні судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3