Справа: № 146/1140/21
Провадження №1-кс/148/498/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя
Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка, Томашпільський район Вінницька область, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , (точної адреси не пам`ятає) не одруженого, не працюючого, раніше судимого востаннє 24.05.2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області, за ч. 2, 3 ст. 185, на підставі ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 25.04.2020, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До суду згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 31.08.2021 надійшло клопотання слідчогоСВ Відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
Біля 19:30 год. 27.07.2021, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку по АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , спільно із останнім та ОСОБА_8 розпивав спиртні напої.
В ході розпивання спиртних напоїв підозрюваний вийшов з даного будинку та пішов додому, але перебуваючи вдома ОСОБА_4 ,вирішив повернутись до будинку ОСОБА_7 , аби продовжити вживати спиртні напої.
Далі, біля 21:30 год. 27.07.2021, ОСОБА_4 через незамкнуту хвіртку зайшов до вищевказаного домогосподарства ОСОБА_7 та почав стукати у двері будинку аби його впустили.
У подальшому коли ОСОБА_4 ніхто не відкрив двері, останній вирішив йти додому та виходячи із зазначеного домогосподарства на подвір`ї біля вхідної хвіртки він побачив велосипед марки «Mustang» моделі «Uplend», який на праві власності належить ОСОБА_8 , і у останнього раптово виник умисел направлений на таємне його викрадення.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, переконавшись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав вказаний велосипед марки «Mustang» моделі «Uplend» чоловічого типу який на праві власності належить ОСОБА_8 , після чого з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Ринкова вартість велосипеда марки «Mustang» моделі «Uplend» чоловічого типу становить 2000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 2000 грн.
До ЄРДР внесено відомості за № 0000072 від 01.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, 28.08.2021 у межах вказаного кримінального провадження, згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і того ж дня складено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивована тим, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та співрозмірність можливо призначеного покарання, у випадку доведеності вини, вказує про можливе залишення підозрюваним свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності; враховуючи особу підозрюваного, його вік, матеріальний стан, відсутність стійких соціальних зв`язків, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як раніше неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення корисливих злочинів; тому необрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , не заперечив щодо задоволення клопотання, однак під час судових дебатів просив не затримувати його, а надати можливість зібрати речі.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства, 28.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛу справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.2010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 7), протокол допиту потерпілого (а.с. 8-10), протокол огляду місця події (а.с. 11, 12), протокол допиту свідка (а.с. 13-15; 19-21; 35-37), протокол пред`явлення речей для впізнання (а.с. 16-18), повідомлення про підозру (а.с. 22, 23), протокол допиту підозрюваного (а.с. 24, 25), протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 38-41).
Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод,практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що у свою чергу свідчить про існування реальної загрози того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.
Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі47 580 грн.), оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства покладених на нього обов`язків, передбачених пп. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка, Томашпільський район Вінницька область, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , (точної адреси не пам`ятає) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області № 1.
Початок строку обраховувати з 01.09.2021, і який закінчується 30.10.2021.
Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 47 580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, 8, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.09.2021.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1