Справа № 357/4318/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 14 грудня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000653, яке внесене до ЄРДР 10 квітня 2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , із повною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, який утримується в державній установі «Київський слідчий ізолятор», раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2002 року, за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до трьох років шести місяців позбавлення волі;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2004 року, за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений 18 липня 2005 року, відповідно до ст. 3 «б» Закону України «Про амністію»;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 21 березня 2007 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі, від відбування кого звільнений згідно із ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком три роки;

4) ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2008 року, скасований іспитовий строк, направлено на реальне відбуття покарання у виді трьох років позбавлення волі, яке відбув повністю;

5) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 14 листопада 2019 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком два роки;

6) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року, за ч. 2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту, яке відбув повністю;

7) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року,в редакції ухвали Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, за ч. 1 ст. 309 КК України до шести місяців арешту, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 14 листопада 2019 року вирішено виконувати самостійно;

8) вироком Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України, до трьох років позбавлення волі,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (далі Угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за таких фактичних обставин.

08 квітня 2021 року, близько 14:50 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що на залізничному вокзалі станції Біла Церква, за адресою: вул. Привокзальна, буд. 32, м. Біла Церква Київської області, де діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 відволіклася, викрав, належну останній, жіночу сумочку чорного кольору, яка не має матеріальної цінності для останньої, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А31», «Prism Crush Blue/128 GB», вартістю 6765,93 грн., належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після вчинення злочину, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілі ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 6765,93 грн.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирішено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року (якою змінено вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року) та вироком Київської апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року, вирішено виконувати самостійно.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору згоду на укладення Угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000653, яке внесене до ЄРДР 10 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно.

Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням правил ч. 1, 4 ст. 70 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, дані про його особу, а саме він раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю та з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2018 року, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, непрацюючий.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

За правилами, передбаченим в ст. 72 КК України, в строк покарання за даним вироком, ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк відбутого ним покарання за вироком Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, починаючи з 11 жовтня 2021 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 14 квітня 2021 року, мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А31», «Prism Crush Blue/128 GB», визнано речовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його належить вважати повернутим власнику, згідно із розпискою від 13 квітня 2021 року.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 14 грудня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000653, яке внесене до ЄРДР 10 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених йому покарань за даним вироком, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року (із змінами внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року) та вироком Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

За правилами, передбаченим в ст. 72 КК України, в строк покарання за даним вироком, зарахувати ОСОБА_4 строк відбутого ним покарання за вироком Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, починаючи з 11 жовтня 2021 року і до дня набрання вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2021 року законної сили.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А31», «Prism Crush Blue/128 GB» - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області