справа № 462/8850/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000143 від 19 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

встановив:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, не зробивши належних висновків, повторно вчинив корисливий злочин. Так, ОСОБА_4 , 17.08.2021 року, приблизно о 03 год. 20 хв., перебуваючи в дворі житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , побачив велосипед який був прикріплений за допомогою замка до металевої труби в місці паркування велосипедів, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою спеціально приготовленого знаряддя зламав замок та таємно викрав велосипед «Formula F1», вартістю 8767 грн та виїхав на даному велосипеді з двору направившись в невідомому напрямку. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 заподіяна матеріальна шкода на суму 8767 грн, яка обвинуваченим не відшкодована.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, надав покази, котрі повністю підтверджують встановлені обставини справи. Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про проведення розгляду справи у його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст.349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у суду не має та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, так як останній вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до ст.66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, востаннє 19.03.2021 року Залізничним районним судом м.Львова, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» перебуває з 2018 року, негативно характеризується за місцем свого проживання, водночас, суд приймає до уваги те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, а відтак, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, що в даному випадку буде справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19.03.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки із звільненням від відбування такого із випробуванням, з іспитовим строком на 1 /один/ рік та покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід визначити остаточне покарання у виді обмеження волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2021 року.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.Процесуальні витрати по справі відсутні.Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 - не обирався.Витрати на проведення експертизи відсутні.

Згідно із ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 374 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у виді одного року обмеження волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2021 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Речові докази: футболку сірого кольору на передній частині якої зазначена емблема марки «Adidas» розміром «М», спортивні штани синього кольору знищити; компакт-диски DVD-R та CD-R залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: