Справа № 357/5704/21 Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3766/2021 Суддя -доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора- ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого та його захисника на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , про перерахування строку попереднього ув`язнення.

Ухвалою Білоцероківського міськрайонного суду Київської області відмовлено в задоволенні клопотання про перерахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 .
Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про перерахування строку попереднього ув`язнення.
Вказує, що на ОСОБА_7 поширюється дія ЗУ "Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року, а тому, призначений судом термін покарання ОСОБА_7 має бути перерахований у відповідності до цього Закону.

Засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу суду та зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, із наступних підстав.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано в повному обсязі.
Відповідно положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (зі змінами в ред. Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, набрав чинності 24.12.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, на думку колегії суддів, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_7 засуджено 06.11.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року ОСОБА_7 остаточно визначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 23.09.2019 року, зараховано у строк відбування покарання час тримання під вартою з 10.09.2014 року по 01.10.2014 року включно. Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.03.2021 року цей вирок залишено без зміни.

Таким чином, вирок Святошинського районного суду м. Києва набрав законної сили 31.03.2021 року. Згідно протоколу затримання особи від 23.09.2019 року, ОСОБА_7 був затриманий 23.09.2019 року.

Отже, строк попереднього увязнення з 10.09.2014 року по 01.10.2014 року, а також з 23.09.2019 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 31.03.2021 року, ОСОБА_7 вже зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про що зазначено у вироці.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги клопотання ОСОБА_7 про необхідність зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення після 31.03.2021 року, а саме по 28.04.2021 року і відповідно з 28.04.2021 року по 12.05.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідстаними, оскільки період часу після 31.03.2021 року ОСОБА_7 перебував в Київському СІЗО, однак утримувався там в рамках виконання вироку від 06.11.2019 року, який набрав законної сили 31.03.2021 року, а тому вказаний не є попереднім ув`язненням, в розмінні ч. 5 ст. 72 КК України, в реакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що підстав, за яких засуджений ОСОБА_7 просив зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в даному випадку немає, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи поданих апеляційних скарг про необхідність зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання колегія суддів вважає непереконливими.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення є необгрунтованими, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого та його захисника залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: