Провадження № 1-кп/554/513/2021
Дата документу 03.11.2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0001496 від 19.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременчук Полтавської області, ромської національності, громадянки України, з початковою загальною середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

08 вересня 2021 року близько 14 год. 10 хв. обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи таємно, шляхом вільного доступу, з тумбочки здійснила крадіжку металевого кишенькового годинника «Молния», вартістю 493 грн. 33 коп., який належить ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_5 не довела свої протиправні дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала за необхідне, оскільки була зупинена сусідом потерпілої.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку, не оспорюються обвинуваченою, про що нею подана відповідна заява за участю захисника.

Обвинувачена не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідна з розглядом обвинувального акта за її відсутності. Потерпіла ОСОБА_4 також не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, що вбачається із її письмової заяви.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення - проступку за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України повністю доведена.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного правопорушення повністю доведена.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, є інвалідом третьої групи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання за скоєне в межах пред`явленого, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням вимог ст.ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 302, 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз в загальному розмірі 1716 грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1