н/п 1-кс/953/8925/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судовий засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001334 від 01.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кувейта, громадянина Йорданії, не судимого, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

встановив:
До суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001334 від 01.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2021 приблизно о 22:40 годині, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами у кількості 4 (чотирьох) осіб, з метою нападу на ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, діючи у групі з невстановленими особами, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого, заздалегідь домовившись про виконання вказаного злочину, проникли до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в який проживає потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та в якій на момент вчинення злочину перебував ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді застосування насильства до потерпілих яке є небезпечним для життя та здоров`я та бажаючи їх настання, діючи у групі поєднаній спільним умислом на незаконне заволодіння майном потерплих, з корисливих мотивів, нанесли потерпілому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 предметом схожим на пістолет удар по голові, декілька ударів ногами та руками по обличчю та голові, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани тім`яної частини голови, переломи 5го та 6го ребра зліва, а потерпілому ОСОБА_11 20.06.1991 розпилили сльозогінний газ в обличчя, та нанесли один удар рукою в область обличчя, після чого, унеможлививши супротив с боку потерпілих, ОСОБА_6 діючи у групі разом із невстановленими в ході досудового розслідування особами, заволоділи майном належним потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошовими коштами у сумі 56 400 доларів США, цифровими грошовими коштами (криптовалюта) на загальну суму 20 000 доларів США, мобільним телефоном ТМ «HUAWEI », мобільним телефоном ТМ «HUAWEI Matе Pro 20», ноутбуком ТМ «Toshiba I-5», двома паспортами громадянина Лівану на ім`я ОСОБА_10 , взуття, одяг, банківською картою «Монобанку», договорами на продаж двох квартир за адресою: АДРЕСА_3 ,та АДРЕСА_4 чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 80 тисяч доларів США., в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.09.2 гривень та заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме мобільним телефоном ТМ «LG-6» вартістю приблизно 4000 гривень, паспортом громадянина Лівану на ім`я потерпілого ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши останньому матеріальні збитки на загальну суму 4000 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами залишили місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальні збитки на загальну суму 2151200 гривень та матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 на загальну суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

15.09.2021 року за вчинені вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.4 ст. 187 КК України

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а метою обрання запобіжного заходу вказує забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробі переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.
Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.
Підозрюваний під час розгляду клопотання просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відпустити його додому. Вказував також, що в нього поламана рука, при яких обставинах отримав ушкодження суду не повідомив, від невідкладної допомоги медиків відмовився.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та можливість обрання запобіжного заходу, не пов*язаного з позбавленням волі, зазначав, що підозрюваний був фактично затриманий слідчим.
Слідчий в судовому засіданні повідомив, що підозрюваний не був затриманий в порядку ст.. 208 КПК України, і доводи захисту з цього питання голослівні.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.
В провадженні СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001334 від 01.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
15.09.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 є осудним та досяг повноліття. Даних на спростування зазначеного слідчому судді під час розгляду клопотання не надано.
За результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: показаннями потерпілого ОСОБА_11 .; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 ;

протоколом огляду місця події від 01.09.2021 року за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем мешкання ОСОБА_9 в ході якого було вилучено предмет схожий на пістолет, картка банку «Монобанк» належна потерпілому ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 2000 доларів США, купюрами по 100 доларів.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за викладених у клопотанні обставин.
А тому, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу. Інші доводи захисту щодо порушення права на захист нічим не було підтверджено під час розгляду даного клопотання.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрюваний є громадянином іншої держави і може виїхати до рідної країни з метою уникнення відповідальності за тяжкий злочин. Даних про міцні соціальні зв*язки на території України підозрюваного стороною захисту не надано.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, потерпілих.
Також, є доведеним ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, з застосуванням насильства, що свідчить про наявний суспільний інтерес, враховані дані про особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, раніше не судимий, офіційно не працює, і доказів про стійкі соціальні зв`язки слідчому судді не надано. Даних на спростування зазначеного або наявність міцних соціальних зв*язків стороною захисту не надано під час розгляду клопотання.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
За таких підстав, та з врахуванням того, що злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням проти життя людини та власності, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.
Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Підстав для застосування іншого запобіжного заходу, не пов*язаного з триманням під вартою слідчий суддя не вбачає, враховуючи вищенаведені обставини.

На підставі викладеного, суд вважає доводи захисту необгрунтованими, у зв*язку з чим не застосовує до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов*язаного з триманням під вартою.

Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів до 13.11.2021 включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.
Зобов`язати слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близьких родичів підозрюваного ОСОБА_9 про взяття під варту останнього.
Зобов`язати слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 невідкладно провести судово-медичне обстеження ОСОБА_9 та провести відповідним органам дослідження фактів щодо обставин отримання підозрюваним тілесних ушкоджень.
Встановити строк дії ухвали до 13.11.2021 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1