Справа № 346/5361/21
Провадження № 1-кп/346/656/21
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

12 листопада 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.09.2021 року за № 0000402, про обвинувачення ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 152, ч.1 ст.162 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
в підготовчому судовому засіданні учасники вважають за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України. Підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обгрунтована підозра у вчиненні вказаного злочину і в разі припинення дії вказаного запобіжного заходу обвинувачений буде переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків, адже йому відоме місце проживання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що він раніше відбував реальне покарання у виді позбавлення волі. Ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та зберігаються і на даний час. Шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого неможливо запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.09.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 16 листопада 2021 року включно з правом внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 45 400 грн.
Захисник просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в нічний період доби, враховуючи що його соціальні зв`язки є міцними, а саме наявність в обвинуваченого постійного місця проживання та необхідності працювати і заробляти собі на життя, а також можливості примирення з потерпілою. Крім того, просить враховувати, що призначений ухвалою слідчого судді розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів не внесений ні обвинуваченим, ні його родичами впродовж двох місяців, оскільки він не відповідає його фінансовому становищу, тому якщо суд дійде до переконання про необхідність застосування саме тримання під вартою, просить застосувати мінімальний розмір застави в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що злочин відноситься до нетяжких.
Обвинувачений погодився з думкою захисника.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного.
Обвинувальний акт, що надійшов до суду, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.
Дане кримінальне провадження підсудне Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області.
Підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України не встановлено.
Тому наявні правові підстави для призначення судового розгляду.
Учасники вважають, що розгляд кримінального провадження слід проводити в закритому судовому засіданні.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи.
Оскільки із обвинувального акту вбачається можливість розголошення відомостей про особисте життя обвинуваченого та потерпілої, то розгляд провадження слід проводити в закритому судовому засіданні.
Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).
«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують.
При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за який визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, з урахуванням особи обвинуваченого, який має слабкі соціальні зв`язки, ніде не працює, наявність непогашеної судимості за вчинення особливо тяжких умисних злочинів, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з ціллю ухилення від кримінальної відповідальності, а також можливого вчинення обвинуваченим нових злочинів та здійснення тиску на потерпілу та свідків, адже йому відоме їх місце проживання, при звільненні з-під варти, що свідчить про відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, та як наслідок існування вказаних в клопотанні ризиків.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.
Зміна діючого запобіжного заходу на більш м`який, на переконання суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що у повному обсязі узгоджується з практикою ЄСПЛ, який у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначив, що обмеження в свободі є виправданим за наявності суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та судових рішень.
Поряд з тим, враховуючи, що інкримінований злочин відноситься до нетяжких злочинів, суд вважає за можливе визначити розмір застави з покладенням на обвинуваченого, передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків у разі внесення застави та звільнення з-під варти.
Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
При визначенні розміру застави суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.
Щодо доводів сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт в нічний період доби, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Одні лише доводи обвинуваченого та його захисника про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни йому запобіжного заходу з урахуванням встановлених конкретних обставин даної справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 177-184, 194, 314 317, 331, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 152, ч.1 ст.162 КК України у закритому судовому засіданні у приміщенні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на 22.11.2021 року о 15:00 год.
Обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княждвір Печеніжинської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 10 січня 2022 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».
Визначити заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного суду.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 10.01.2022 року обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області, без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного суду коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки такого документу уповноважена службова особа має негайно здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити письмово Коломийський міськрайонний суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з цим обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Про час та місце судового розгляду повідомити учасників кримінального провадження. Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12).

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1