Справа № 297/1090/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000853 від 29.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

18 травня 2017 року до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000853 від 29.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, справа підсудна Берегівському райсуду, та просив призначити судовий розгляд справи, викликати прокурора, доставити обвинуваченого, викликати потерпілих та зобов`язати уповноважений орган пробації скласти досудову доповідь на обвинувачену.
При з`ясуванні судом позиції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, зазначив, що обвинувачення висунуте ОСОБА_6 є конкретним та підстав повертати його немає.
Захисник ОСОБА_5 вважав, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 є неконкретним, оскільки дійсно не вказано яким чином обвинувачений заподіяв потерпілим тілесні ушкодження, не описана його роль в хуліганстві, тому є підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників процесу суд приходить до наступного висновку.
Згідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Вивчивши обвинувальний акт суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підлягає поверненню.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься, згідно з п.10 ч.1 ст. 7 КПК України, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора. Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, а не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пункт а) частини 3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження.
Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 цього Кодексу, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Застосування цих приписів не звільняє суд від обов`язку виконання, у межах своєї компетенції, завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, на засадах, передбачених ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором не дотримані.
Так, згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він знаходячись 05 березня 2016 року близько 01:00 години в АДРЕСА_1 , на літній площадці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що є громадським місцем, діючи умисно з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, знаходячись з групою осіб у складі - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась у наступних діях.
Де близько 01:00 години 05 березня 2016 року в АДРЕСА_1 , на літній площадці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді садна правої лобної ділянки, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, згідно висновку СМЕ №50 від 24.03.2016; потерпілому ОСОБА_13 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців статевих органів та повік правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, згідно висновку СМЕ №49 від 31.03.2016.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 - хуліганство тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 9, ст. 291 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в ході досудового розслідування кримінального провадження про хуліганство встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства з`ясовувати, чи порушив обвинувачений своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю, а результати цього конкретно викласти у обвинувальному акті.
Так, формулювання обвинувачення ОСОБА_6 не містить обставини щодо участі в хуліганських діях двох і більше осіб, позаяк перебування в громадському місці разом з іншими особами ще не свідчить про участь цих осіб в таких діях.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" передбачає наступне "хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК) мала місце

Частина 1 ст. 28 КК України передбачає, що злочин визнається таким, що скоєно групою осіб, якщо в ньому приймали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 знаходячись з групою осіб у складі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась у заподіянні потерпілому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.
Однак, яка була участь обвинуваченого з іншою (або іншими) особами у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з ким конкретно, не зазначено.
Крім того, в обвинувальному акті не містяться відомості про те, чи відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вказані особи були допитані також як підозрювані.

Крім того, згідно обвинувачення ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді садна правої лобної ділянки, та потерпілому ОСОБА_13 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців статевих органів та повік правого ока.
В той же час, формулювання обвинувачення не містить яким чином ОСОБА_6 заподіяв потерпілим вказані тілесні ушкодження чи посилання на те, що спосіб нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень невстановлена досудовим розслідуванням.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, в тому числі про те, конкретно які особи брали участь в хуліганських діях, яким чином були нанесені тілесні ушкодження, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини саме в тому кримінальному правопорушенні, в якому особа обвинувачується.
Керуючись ст. 291, ч. 3 п. 3, ч. 4 ст. 314, ч.1 ст. 372, ст. 392 КПК України,

ухвалив:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000853 від 29.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України прокурору Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Лайош ГАЛ