Справа № 646/8304/17
№ провадження 1-кп/646/73/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2022 м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001964 від 14.09.2017, № 0001516 від 16.09.2020за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, маючого середню освіту, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

25.09.2014 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн;

21.01.2016 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та штрафу у розмірі 850,00 грн, який виконується самостійно;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
13.09.2017 приблизно о 15:20 годині ОСОБА_5 , знаходячись між 13 та 14 поверхами на пожежних сходах під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , побачив частину повітропровіду системи димовидалення, довжиною 4 метри погонних, якою вирішив таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв вищевказану частину повітропровіду системи димовидалення, довжиною 4 метри погонних, загальною вагою 42 кг 500 г, вартістю як брухту чорного металу 227,37 грн, яка належить КП «Жилкомсервіс» та непомітно для оточуючих виніс на вулицю, цим самим виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак поблизу під`їзду був зупинений працівниками патрульної поліції таким чином злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, 15.09.2020 приблизно о 14:00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів та метою, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з тамбуру квартири АДРЕСА_4 таємно викрав металеві двері, які належать ОСОБА_7 , вартістю 389,00 грн, після чого з викраденими дверями намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був зупинений сусідом потерпілої, ОСОБА_8 , таким чином не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, надав пояснення про обставини його скоєння, як вказано вище, пояснив. Розкаявся у скоєному.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Попередньо суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини та те, що він розміру та вартості викраденого майна не оспорював, враховуючи добровільність та істинність його позиції, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, визнав за можливе розглянути дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та процесуальних документів щодо судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Судом вивчено дані, що характеризують особу обвинуваченого, відповідно до яких він раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, з яких кримінальні правопорушення не були доведені до кінця, що кримінальне правопорушення за даним вироком (13.09.2017) було вчинено ним в період іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2016, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, фактичні обставини справи.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є високою і може відбутися у будь?який момент, а загальний ризик для суспільства є середнім.

Тому з метою виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив вказане у даному вироку кримінальне правопорушення в період іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2016, суд вважає правильним призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України.

Враховуючи попередню процесуальну поведінку ОСОБА_5 , запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили суд вважає правильним не обирати.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2016 і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до викоанння.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави витрати на проведення судово?товарознавчої експертизи № 4806 від 30.10.2017 у сумі 98,87 грн, судово?товарознавчої експертизи № 6/2145СЕ?20 від 16.11.2020 у сумі 389,00 грн, на загальну суму 487,87 грн.

Речові докази:

повітропровід системи димовидалення, довжиною 4 метри погонних, загальною вагою 42 кг 500 г повернути власнику КП «Жилкомсервіс»;

CD-R диск з файлами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, визначених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1