печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості продовження чи скасування міри запобіжного заходу ОСОБА_13 у кримінальному проваджені відносно вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України перебуває на розгляді суду.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілі підтримали думку прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_13 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 та інші обвинувачені підтримали думку захисника ОСОБА_8 .
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить наступних висновків.
На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , що тримається під вартою, на більш м`який.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.
Суд безпосередньо враховує характер та обсяг дій обвинуваченого ОСОБА_13 згідно обвинувачення.
Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, міцні соціальні зв`язки, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Враховуючи викладене, керуючись ч.1 ст.314, 369, 392 КПК України
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_13 - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 - задовольнити.
Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 .
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_13 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з території України без дозволу суду;

- здати на зберігання прокурору паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з території України.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_13 негайно з-під варти у залі суду.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 16.01.2022 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на них обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.
Ухвалу суду в частині відмови прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1