Категорія:продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 задоволено. Продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 квітня 2022 року включно.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосування насильства, тому на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначав альтернативного запобіжного заходу - застави.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також належну процесуальну поведінку обвинувачених не може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про незаконність, невмотивованість, необґрунтованість оскаржуваної ухвали, що постановлена із порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, так як на момент розгляду клопотання прокурора, ризики які зазначені у клопотанні, не знайшли свого підтвердження, є лише припущенням, та не обґрунтовані доказами.

Крім того, в апеляційній скарзі посилається на відсутність такого ризику як можливість незаконно впливати на потерпілих, оскільки в місцевому суді останні були допитані та кожен зокрема вказали, що ОСОБА_8 жодних протиправних дій відносно них не вчиняв.

Тяжкість пред`явленого обвинувачення його підзахисному не свідчить про високий ризик продовження вчинення ним нових злочинів, на що посилається прокурор у своєму клопотанні.

Вказує, що місцевий суд залишив поза увагою відсутність мотивування у клопотанні прокурора про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м?якого запобіжного заходу.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядкуст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочиннудіяльність.

Такі вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції вищезазначеного клопотання прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що застосований до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, а метою - запобігання спробам переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та їх близьких родичів.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні місцевого суду підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, а саме вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та близькими родичами, здійсненому повторно, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене організованою групою, який відповідно до ст.12 КК України, відносяться до особливо тяжкого злочину.

Враховуючи особу обвинуваченого, котрий обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якого встановлює реальне позбавлення волі на строк до 12 років, не працює, не має постійного джерела доходу, а тому апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Зазначені обставини і наявність ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_8 під вартою. Хоча законодавством і встановлено, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа і не є безумовною підставою для обрання/продовження щодо неї запобіжного заходу тримання під вартою, однак, поряд з іншими обставинами це також враховується, що було зроблено місцевим судом та з чим погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Обрання щодо обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить в апеляційній скарзі захисник, на думку апеляційного суду не забезпечить виконання ОСОБА_8 належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків, так як враховуючи санкцію покарання останній може переховуватися від суду.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника в ході розгляду провадження не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання підвартою щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді