Справа №621/1987/20
Пр. №1-кп/621/73/21
В И Р О К
Іменем України
13 грудня 2021 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000776, №0000019 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Донець Зміївського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, яка має на утриманні дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10.07.2020 близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу продовольчого магазину за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на грубе порушення громадського порядку, почала голосно кричати та нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходились поблизу вищевказаного магазину. Не реагуючи на зауваження оточуючих, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи встановленими в суспільстві загальноприйнятими нормами моралі, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 під малозначним приводом схопила ОСОБА_9 обома руками за волосся та ривком потягнула її до низу, після чого нанесла один удар коліном по голові останньої, від якого ОСОБА_9 впала на землю, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, нанесла їй ще не менше п`яти ударів обутими ногами по голові та тулубу.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 12-14/146-Зм/20 від 11.07.2020, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі та на голові, садно в проекції лівої вушної раковини, садна в проекції правого ліктьового згину та в проекції правого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості, як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).
Після цього, продовжуючи реалізацію умислу на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_4 , супроводжуючи свої хуліганській дії особливою зухвалістю, знаходячись поблизу продовольчого магазину за вищевказаною адресою, підійшла до транспортного засобу марки «УАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить акціонерному товариству «Харківгаз», та в якому від протиправних дій ОСОБА_4 сховалась ОСОБА_9 , кулаком правої руки нанесла три удари по лобовому склу, розбивши його. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілому AT «Харківгаз», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1 від 16.07.2020, спричинено матеріальний збиток на суму 850,00 гривень.
Свої хуліганські дії ОСОБА_4 продовжувала довго і наполегливо, більше десяти хвилин, у присутності сторонніх громадян, з особливою зухвалістю, в денний час, висловлюючи свою явну неповагу до сторонніх громадян, показуючи тим самим явну неповагу до нормального устрою життєдіяльності і нормам моралі і моральності в суспільстві.
Крім того, 20.09.2020 близько 20 год 00 хв ОСОБА_4 , ОСОБА_12 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходилися в квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вказаній квартирі сумісно розпивали спиртні напої.
В той же день та час, 20.09.2020, близько 22 год 30 хв, в ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 раптово виникла сварка на побутовому грунті, а саме на грунті ревнощів, в ході якої ОСОБА_4 , яка знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи сварку із ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні вітальні вищезазначеної квартири, в присутності малолітнього сина ОСОБА_8 , схопила з обіднього стола кухонний ніж та нанесла удар в область нижньої лівої кінцівки ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_12 підвівся та пішов в напрямку вхідних дверей та вийшов з квартири. ОСОБА_4 , продовжуючи свої дій, направилась до ОСОБА_12 , перебуваючи на сходовому майданчику поблизу квартири АДРЕСА_4 вищезазначеного будинку, в присутності малолітнього сина ОСОБА_8 , нанесла два удари ножем в грудну клітину, один удар ножем в черевну порожнину, один удар по спині та два удари ножем в нижні кінцівки ОСОБА_12 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих сліпих колото-різаних поранень передньої поверхні лівої половини грудної клітини, з ушкодженням органів грудної порожнини, що ускладнилося у своїй течії розвитком травматичного лівостороннього гемопневмоторакса, гемоперикарда, гострої крововтрати 3 ступеня та шоку 1 ступеня, одного проникаючого сліпого колото-різаного поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини, множинних непроникаючих колото-різаних поранень на задній поверхні лівої половини грудної клітини, в області правої та лівої кінцівок. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді множинних непроникаючих колото-різаних поранень на задній поверхні лівої половини грудної клітини, в області правої та лівої кінцівок, відповідно до висновку експерта №12- 14/195-Зм/20 від 12.11.2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (відповідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року). По ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих сліпих колото-різаних поранень передньої поверхні лівої половини грудної клітини, з ушкодженням органів грудної порожнини, що ускладнилося у своїй течії розвитком травматичного лівостороннього гемопневмоторакса, гемоперикарда, гострої крововтрати 3 ступеня та шоку 1 ступеня, одного проникаючого сліпого колото-різаного поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини, відповідно до висновку експерта №12- 14/195-Зм/20 від 12.11.2020 року, як в сукупності. Так і кожне окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (відповідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 20.09.2020 у вечірній час разом з обвинуваченою розпили пляшку горілки вдома, після чого разом з сином пішли до свого знайомого ОСОБА_14 , з яким він продовжив розпивати спирне, а обвинувачена з сином знаходилися в іншій кімнаті. Подальших подій не пам`ятає, прийшов до тями у лікарні, на його тілі були виявлені ножові поранення.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він проживає в квартирі сина. 20.09.2020 до нього прийшли його знайомі ОСОБА_12 , обвинувачена та їх син. Сварки він не чув, коли вийшов з туалета, то побачив, що в коридорі стояла ОСОБА_4 і тримала в руках ніж. Вона була у шоковому стані. На підлозі лежав ОСОБА_12 , були сліди крові, тому він одразу забрав ніж із рук ОСОБА_4 та викликав швидку допомогу. Дитина весь час знаходилася у спальній кімнаті.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_14 20.09.2020 чула як плакала дитина, коли вийшла з квартири, то побачила, що під`їзд у крові. Їй відомо про те, що обвинувачена та потерпілий проживають однією сім`єю, часто виникають сварки, коли перебувають у стані алкогольного сп`яніння.
Допитаний експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні підтвердив висновки експертизи, вказав, що вони проведені на підставі необхідних і достатніх вихідних даних, наголосив на тому, що кожне із тяжких тілесних ушкоджень, яке описано у висновку екпертизи, було небезпечним для життя в момент спричинення та у разі ненадання своєчасної медичної допомоги з неминучістю потягло б смерть потерпілого. Усі формальні вимоги як Кримінально - процесуального закону так і локальних нормативних актів, що регулюють питання залучення експерта та проведення експертизи, ним дотримано.
Аналогічні показання в частині організації проведення експертизи дали експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою частково. Не оспорювала фактичних обставин вчинення хулагінських дій та показала, що дійсно в стані алкогольного сп"яніння нанесла декілька ударів потерпілій ОСОБА_9 та пошкодила автомобіль. Цивільний позов АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" визнала. Щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , пояснила, що він неодноразово вчиняв по відношенню до неї насильницькі дії. Того вечора вони випивали у спільного знайомого ОСОБА_14 спиртні напої. Наносячи удари потерпілому, вона захищала себе та малолітнього сина від його протиправної поведінки. Послідовність та деталі подій вона згадати не може, так як не пам`ятає, що і як відбувалося.
У судовому засіданні досліджено наступні письмові докази:
- протокол огляду місця події від 21.09.2020 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено плями бурого кольору, кухонний ніж з плямами бурого кольору на лезі, футболку чорного кольору з плямами бурого кольору та фототаблиця до нього (т. 1 а.п. 208-214)
- постанову про визнання предметів в якості речових доказів від 21.09.2020, згідно якої об`єкт № 1 - змив на фрагмент бингат речовини бурого кольору на сходах під`їзду; об`єкт № 2 - змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на площадці першого поверху; об`єкт № 3 - контрольний змив на фрагмент бинта з поверхні сход під`їзду; об`єкт № 4 - контрольний зразок фрагменту бинта; об`єкт № 5 - футболка чорного кольору з написом білого кольору MAVS 82, з плямами бурого кольору; об`єкт № 6 - кухонний ніж загальною довжиною 20 см, довжина леза - 10 см, довжина рукоятки, виконаної з полеміру, обмотаної чорною ізоляційною стрічкою, довжиною 10 см, з плямами бурого кольору на лезі; жіночу сукню сіро-зеленого кольору з кишенями, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кмери схову ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області (т. 1 а.п. 215-216);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.09.2020, згідно якого ОСОБА_4 фактично затримано 21 вересня 2020 року о 03 год 10 хв (т. 1 а.п. 217-218);
- ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.09.2020, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на сходах під`їзду; змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на площадці першого поверху; контрольний змив на фрагмент бинта з поверхні сходів під`їду; контрольний зразок фрагменту бинта; футболка чорного кольору з написом білого кольору «MAVS 82» з плямами бурого кольору; кухонний ніж загальною довжиною 20 см., довжиною леза 10 см., довжиною рукоятки, виконаної з полімеру обмотаної чорною ізоляційною стрічкою, довжиною 10 см., з плямами бурого кольору на лезі; жіночу сукню сіро-зеленого кольору з кишенями;
- довідку лікаря судово - медичного експерта б/н, з якої вбачається, що у ОСОБА_12 мали місце: одне проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, з ушкодженням перикарду та серцевого м`яза, що ускладнилося у своїй течії розвитком травматичного лівостороннього гемопневмотораксу, гемоперикарду, що призвело до розвитку гострої крововтрати та геморагічного шоку; одне проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкодження внутрішніх органів черевної порожнини. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження, як в совокупності, так і кожне окремо, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) (т. 1 а.п. 222)
- висновок судово - психіатричного експерта № 538 від 09.11.2020, згідно якого ОСОБА_4 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксікації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.п. 227-229)
- висновок експерта № 14/705-С/20 від 28.10.2020, згідно якого на фрагменті марлевого бинта зі змивом (об`єкт № 1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини, в якій виявлений антигкн Н. Таким чином, можна сказати, що кров в даному об`єкті належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 не виключається, оскільки, згідно ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого № 4297/2086 від 21.09.2020 КНП "МБЛ № 18" ХМР, група крові його - О (І) (т. 1 а.п. 236-237)
- висновок експерта № 12-14/195-Зм/20 від 12.11.2020, згідно якого у ОСОБА_12 мали місце: візуалізується різана рана № 1 розміром 2х0,4 см, вище соска зліва, з якою в момент серцевого поштовху поступає темна кров; на лівій грудній клітці візуалізується рана № 2 розміром 2-0,4 см, на рівні 10 міжребір`я, з якої надходить кров; в правій епігастральній ділянці ножове пооанення - рана № 3 розміром 2,5х0,5 см; на лівій нижній кінцівкі в області верхньої третини стегна рана № 4 розміром 3х2 см, помірно кровоточить, в області кульшового суглобу рана № 5 розміром 5х3 см, що кровоточить; в ділянці правого коліна рана № 6 розміром 1х1 см; на спині на рівні 12 ребра рана № 7 розміром 3х2 см, кровоточить. Тобто, потерпілому ОСОБА_12 було спричинено всього 7 колото-різаних поранень. Виключена можливість спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень самим потерпілим ОСОБА_12 внаслідок самоспричинення, що не характерно для цього виду травми (т.1 а.п. 238-239)
- висновок експерта № 14/706-С/20 від 28.10.2020, згідно якого на сукні (об`єкти № № 1, 2) ОСОБА_4 знайдена кров людини, встановити групову належність якої не виявилося можливим, оскільки антигени А, В і Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В не виявлені. На цій же сукні, в об`єкті № 3, наявність крові не встановлена (т. 1 а.п. 248-249)
- висновок експерта № 14/707-C/20 від 27/10/2020, згідно якого на футболці (об`єкти № № 1, 2), вилученій в ході огляду місця події, наявність крові не встановлена (т. 3 а.п. 4)
Суд визнає доведеним обвинувачення, що ОСОБА_4 вчинила грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, шо супроводжується особливою зухвалістю, правова кваліфікація якого за ч. 1 ст. 296 КК України, за якою суд визнає ОСОБА_4 винуватою.
Щодо кваліфікації дій обвинуваченої, як закінчений замах на умисне вбивство, та доводів сторони захисту, суд зазначає наступне.
Так, згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльність), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони будуть включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).
При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
Так, за нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеним діянням і наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), коли особа усвідомлює, що в результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків. Під час вирішення питання щодо спрямованості (змісту) умислу особи необхідно виходити із сукупності всіх обставин кримінального провадження, враховувати не лише поведінку винуватця і потерпілого, але й спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, застосоване знаряддя злочину, характер, локалізацію та ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, а також поведінку винної особи після скоєного. Про наявність прямого умислу можуть свідчити такі дії особи, які завідомо для неї повинні були спричинити смерть потерпілого.
Враховуючи, що ОСОБА_4 перебуваючи у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, що за медичним клінічним проявом визнається як хвороба із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю (класифікація F10) та враховуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_12 про те, що вони не пам`ятають подій, пов`язаних з нанесенням тілесних ушкоджень. Поза розумним сумнівом доведено, що потерпілий та обвинувачена перебували у стані алкогольного сп`яніння на час подій. В ході виниклої сварки ОСОБА_4 нанесла ножем потерпілому цілеспрямовано проникаючі колото - різані поранення в життєво важливі органи потерпілого, а саме, дві проникаючі сліпі колото-різані поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітини, з ушкодженням органів грудної порожнини, що ускладнилося у своїй течії розвитком травматичного лівостороннього гемопневмоторакса, гемоперикарда, гострої крововтрати 3 ступеня та шоку 1 ступеня, одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини, без ушкоджень органів черевної порожнини. Крім того, нанесла множинні непроникаючі колото-різані поранення на задній поверхні лівої половини грудної клітини. Тобто, ОСОБА_4 продовжувала наносити ножем колото - різані поранення в життєво важливий орган - грудуну клітину потерпілого, який перебував по відношенню до неї у положенні з заду. Тим самим, потерпілий ОСОБА_12 не міг вчиняти активних протиправних чи будь-яких дій по відншенню до ОСОБА_4 , які б змушували останню оборонятися за допомогою ножа. Активність та послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_4 , знаряддя спричинення тілесних ушкоджень, локалізація тілесних ушкоджень, тяжкість кожного з тілесних ушкоджень, їх наслідки, як кожного окремо так і в сукупності, що могли потягти за собою смерть потерпілого, втручання в хід подій свідка ОСОБА_14 , який забрав ніж із рук ОСОБА_4 , свідчать про наявність чіткого вольового критерію обвинуваченої, направленого на позбавлення життя потерпілого.
Будучи дорослою, освідченою людиною ОСОБА_4 усвідомлювала, що нанесення ножем тілесних ушкоджень в життєво важливі органи людини є завідомо протиправними та небезпечними, і наслідком цих протиправних дій, а можливо навіть і однієї дії, може стати смерть людини. Інтенсивність та харакетр її вольових дій по відношенню до потерпілого, свідчать про наявність бажання спричинити саме смерть потерпілого. Однак, бажаного результату обвинувачена ОСОБА_4 не досягла за обставин, які не залежали від її волі.
Таким чином, суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_4 як закінчений замах на протиправне позбалення особи життя. Правова кваліфікація ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за якою суд визнає ОСОБА_4 винуватою.
Щодо недопустимості доказів то вказаний аргумент сторони захисту судом відхиляється виходячи з наступного.
Так, під час збирання доказів, у тому числі на виконання приписів ч. 2 ст. 242 КПК України щодо обов`язковості проведення експертизи на предмет встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, стороною обвинувачення було забезпечено проведення судово-медичної експертизи, результати якої долучено до матеріалів кримінального провадження та оцінено судом як доказ.
Враховуючи, що зазначені експертизи проведено особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, об`єктивних підстав не довіряти результатам експертиз та вважати їх висновки недостовірними в суду не має.
Висновки експертів містять відомості про те, що експерти ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були попереджені про відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Оскільки експертизи проводились експертами в експерних установах, то роз`яснення їм прав та попередження за ст. 384 КК здійснює керівник експертної установи. Вказана правова позиція викладена у постанові ВС від 12.11.2019 справа № 273/257/18.
Стосовно належності вихідних даних експертам, наданих слідчим, із первинної облікової документації "Медична карта стаціонарного хворого", то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о Медична карта стаціонарного хворого № __, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 21.01.2016 № 29) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 662/20975 , форма № 003/о ведеться з метою контролю належної організації лікувально-діагностичного процесу та використовується для надання матеріалів за запитами (правоохоронних органів, суду тощо), що у системному зв`язку із ч. 2 ст. 93 КПК України, за якою сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом, свідчить про те, що ці докази отримані в порядку, встановленому КПК України та є допустимими.
Європейський Суд з прав людини у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» .
Такими доказами, крім наведених вище, суд враховує також стан, у якому перебувала обвинувачена ОСОБА_4 на час скоєння злочину, а саме: гостра неускладнена алкогольна інтоксікація, що підтверджується висновком експерта № 538 від 09.11.2020.
За медичним критерієм цей стан викликає у особи клінічна картина при АК досить специфічна і складається з таких основних ознак: почервоніння обличчя; ознаки блювання; пригнічення дихання; порушення чи повна втрата свідомості; порушення серцевого ритму; зниження м`язового тонусу; самовільне сечовиділення.( УДК 615.099.07+616-08-039.74). Втрата пам`яті підтверджена в судовому засіданні самою обвинуваченою. Де вона пояснила, що не може пригадати послідовність, характер своїх протиправних дій.
Щодо позиції сторони захисту стосовно незгоди потерпілого з кваліфікацією дій обвинуваченої органом досудвоого розслідування, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.27 Постанови ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к закон не покладає на потерпілого обов`язку встановлення обставин кримінального правопорушення та його кваліфікації. Зазначене є винятковою компетенцією органів досудового розслідування, державного обвинувачення і суду.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та у присутноті дитини.
Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочину, так як відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, так як відомості стороною обвинувачення не надано.
Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_4 , враховує, що вона раніше не судима, є соціально неадаптованою, не працює, згідно характеристики з місця проживання часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння, діти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 влаштовані до Зміївської гімназії № 1 "Сузір`я", яких на вихідні, святкові та канікули не забирала, умови для дітей не створені, молодшого сина ОСОБА_21 часто залишала у друзів та зникала на декілька днів, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність двох обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження та позбавлення волі, за кожен злочин окремо.
Остаточне покарання ОСОБА_4 призначти за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під вартою, з 21 вересня 2020 року належить зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Відповідно до положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченою нового злочину, виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 177 КПК України, продовжити стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.
Початком відбування покарання ОСОБА_4 вважати - 21 вересня 2020 року, зарахувавши, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 21 вересня 2020 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", але не більше ніж на 60 днів, тобто до 10 лютого 2022 року, включно, без визначення застави.
Цивільний позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп на відшкодування матеріальної шкоди.
Сксувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 вересня 2020 року, а саме: змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на сходах під`їзду; змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на площадці першого поверху; контрольний змив на фрагмент бинта з поверхні сходів під`їду; контрольний зразок фрагменту бинта; футболку чорного кольору з написом білого кольору «MAVS 82» з плямами бурого кольору; кухонний ніж загальною довжиною 20 см., довжиною леза 10 см., довжиною рукоятки, виконаної з полімеру обмотаної чорною ізоляційною стрічкою, довжиною 10 см., з плямами бурого кольору на лезі; жіночу сукню сіро-зеленого кольору з кишенями.
Речові докази у кримінальному провадженні № 0000772:
- об`єкт № 1 - змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на сходах під`їзду; об`єкт № 2 - змив на фрагмент бинта речовини бурого кольору на площадці першого поверху; об`єкт № 3 - контрольний змив на фрагмент бинта з поверхні сход під`їзду; об`єкт № 4 - контрольний зразок фрагменту бинта; об`єкт № 6 - кухонний ніж загальною довжиною 20 см, довжина леза - 10 см, довжина рукоятки, виконаної з полеміру, обмотаної чорною ізоляційною стрічкою, довжиною 10 см, з плямами бурого кольору на лезі, передані на зберігання до камери схову ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області - знищити;
- об`єкт № 5 - футболка чорного кольору з написом білого кольору MAVS 82, з плямами бурого кольору, передану на зберігання до камери схову ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області - повернути потерпілому ОСОБА_12 ;
- жіночу сукню сіро-зеленого кольору з кишенями, передану на зберігання до камери схову ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області - повернути обвинуваченій ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: