КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/2075/20 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4359/2021 Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 продовженообвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 10.12.2021 включно.

Цією ж ухвалою зменшено раніше визначений ОСОБА_6 розмір застави до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121620 гривень 00 коп.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції враховуючи у сукупності особу обвинуваченої, характер та тяжкість злочину, який їй інкриміновано, дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачена, яка офіційно не працює може продовжувати злочинну діяльність в сфері обігу наркотичних засобів, та переховуватись від суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалуДарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції продовжуючи обвинуваченій запобіжний захід у виді тримання під вартою, не врахував та не надав оцінки тому, що на даний час у справі всі докази зібрані, стороною обвинувачення за два роки судового розгляду жодного разу не було виконано свого обов`язку щодо забезпечення явки свідків у судові засідання, всі експертизи проведені, всі речові докази вилучені та знаходяться у сторони обвинувачення. Крім того, захисних звертає захисник увагу на те, що попередні ухвали Дарницького районного суду м. Києва про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою містять однакові підстави щодо підтвердження існування ризиків.
На переконання захисника суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що існує ризик того, що обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки справа перебуває в суді, тобто всі дії, в тому числі щодо фіксації речових чи інших доказів, органом досудового розслідування виконані. Також, апелянт зазначає, що у справі потерпілого не має, експертизи завершені, а жоден із свідків, які не з`являються у судові засідання, не вказували про вплив на них ОСОБА_6 , що свідчить про відсутність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка. Вказує, що обвинувачена ОСОБА_6 , раніше не судима, характеризується позитивно за місця проживання, має місце реєстрації, проживає зі своїм малолітнім сином, який перебуває у неї на утриманні, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків та вказує про відсутність ризику переховування від суду.
Крім того, захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який забезпечить необхідний контроль за її поведінкою та місцезнаходженням. При цьому, апелянт просить врахувати вимоги ст. 5 Конвенції, та правову позицію ЄСПЛ.
Також, на переконання захисника доцільним розміром застави для ОСОБА_6 буде застава у розмірі, що не перевищує 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не містить клопотання про її розгляд за участю сторін, а відтак апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані судом першої інстанції в копіях матеріали, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001244, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2019 по обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 309 КК України.
12 жовтня 2021 року в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що обвинувачена може ухилятись від судового слідства та продовжити злочинну діяльність, у зв`язку з відсутністю у неї стабільного джерела доходу.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 продовженоОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.12.2021 включно.
Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченої та її захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, характер та тяжкість злочину, який їй інкриміновано, міцність її соціальних зв`язків, майновий стан та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування від суду, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними з огляду на наступне.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченої та міцність її соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився і виправдовує подальше її тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою не врахував дані, що характеризують її особу, а саме те, що вона раніше не судима, характеризується позитивно за місця проживання, має місце реєстрації, проживає зі своїм малолітнім сином, який перебуває у неї на утриманні, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків та вказує про відсутність ризику переховування від суду, а також дає достатні підстави вважати, що інший запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім того, обвинувачена ОСОБА_6 не працевлаштована, що свідчить про відсутність у неї офіційного джерела доходів, а тому доводи апеляційної скарги захисника про наявність у неї на утриманні дитини, колегія суддів вважає непереконливими. Та обставина, що обвинувачена раніше не судима та має місце реєстрації не можуть слугувати підтвердженням її належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, які можуть свідчити про те, що обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, то колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки такі ризики судом першої інстанції встановлені не були.

Посилання захисника про те, що попередні ухвали Дарницького районного суду м. Києва про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою містили однакові підстави щодо підтвердження існування ризиків, жодним чином не можуть свідчити про відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу станом на 12 жовтня 2021 року та незаконність оскаржуваної ухвали.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегії суддів вважає неспроможними.
Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував дані про особу ОСОБА_6 , обставини кримінального провадження, існуючи ризики, її майновий стан і правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч.5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021, якою продовженообвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10.12.2021 включно -без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4