Справа №522/959/22
Провадження №1-кп/522/153/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження (до суду не викликались на підставі ч.2 ст.381 КПК України):
прокурор ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_4 ,
законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачена ОСОБА_7 ,
законний представник обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002849 від 08.12.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, неодруженої, з неповною середньою освітою, яка є студенткою КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 близько 11 годині 07.12.2021 року, перебуваючи на тротуарі біля будівлі № 10 по вул. Пушкінській в м.Одесі поряд зі своєю сокурсницею ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та помітивши як остання поклала до кишені куртки належний їй мобільний телефон моделі «Apple Iphone 12 Black 128 GB», в корпусі чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вирішила ним таємно заволодіти.
Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_7 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, користуючись тим, що навколо потерпілої ОСОБА_9 перебувало декілька однокурсників, таємно дістала з карману куртки належний потерпілій зазначений телефон, заховавши його в своїх долонях та відійшовши від потерпілої. Таємно заволодівши зазначеним чужим майном та завдавши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 29999 гривень, ОСОБА_7 покинула місце скоєння кримінального правопорушення.
Під час досудового слідства матеріальна шкода потерпілій обвинуваченою відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.
Вищезазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.
При цьому обвинувачена ОСОБА_7 , її законний представник батько ОСОБА_8 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , надали письмову заяву, відповідно до якої ОСОБА_7 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, згодна з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.1 ст.162 КПК України, згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її законний представник (мати) ОСОБА_5 надали письмову заяву, в якій погодились з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначили, що ознайомлені з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, та погодились з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
З огляду на те, що під час досудового розслідування підозрювана беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, прокурор ОСОБА_3 у обвинувальному акті виклав своє клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ч.1 ст.302 КПК України.
Як встановлено, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Дослідивши дані про особу неповнолітньої обвинуваченої, суд встановив, що вона навчається, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, неодружена, мешкає з батьками.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню у встановленні істини у справі.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченій покарання за вчинений кримінальний проступок, суд виходить з наступного.
Призначаючи покарання неповнолітній обвинуваченій у відповідності зі ст.ст. 65-68, 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання неповнолітньої ОСОБА_7 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітньої, також суд враховує приписи, визначені розділом XV КК України щодо призначення покарання неповнолітнім.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення у віці 15 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України особи, що вчинили кримінальне правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності за крадіжку (ст. 185 КК України).
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.
Відповідно до статті 61 КК України, такий вид покарання як обмеження волі, до неповнолітніх не застосовується.
У зв`язку з тим, що на час скоєння кримінального правопорушення обвинуваченій було 15 років, призначити їй покарання у виді громадських робіт, виправних робіт або арешту не уявляється можливим, так як вона не досягла 16-річного віку. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачена має самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернуто стягнення.
Таким чином, суд позбавлений можливості призначити обвинуваченій покарання за кримінальним провадженням.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у справах №161/7253/18, 168/625/19.
Таким чином, з урахуванням щирого розкаяння та бездоганної поведінки неповнолітньої обвинуваченої, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітньої ОСОБА_7 від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, буде найбільш дієвим і ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив на неповнолітню, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу ОСОБА_7 вважає за доцільне застосувати до неповнолітньої примусовий захід виховного характеру, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді застереження, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових правопорушень.
При цьому суд враховує, що у відповідності до роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід не обирався.
Судові витрати по справі - відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370-374, 381-382 КПК України

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, без визначення його виду і розміру, застосувавши до неї примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, роз`яснивши неповнолітній ОСОБА_7 наслідки її дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам та інтересам потерпілої, інтересам суспільства, та оголосити їй осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження нею протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.
Речовий доказ - телефон моделі «Apple Iphone 12 Black 128 GB», в корпусі чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 вважати таким, що повернуто власнику; СD-R диск з записами камер внутрішнього відеоспостереження - зберігати в матеріалах провадження.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1