Справа № 456/6251/21
Провадження № 1-кс/456/1302/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 30.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Стрийської окружної прокуратури у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000105 від 30.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України, звернулась в суд із клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів, заборону на використання майна, а також заборону розпорядження будь яким чином вантажним автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_4 із напівпричепом марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності належить ТзОВ «ВТО Інтерком», який у зв`язку з відсутністю умов зберігання великогабаритної техніки на території Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області зберігається на території Стрийського АТП за адресою: м.Стрий, вул. Болехівська, 2.

В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що сектором дізнання Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 30.11.2021 року відомості про яке внесено до ЄРДР Стрийською окружною прокуратурою Львівської області за фактом умисного знищення та пошкодження об`єктів природно заповідного фонду на території парку - пам`ятки садово паркового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Нижанківського» у м. Стрию Львівської області, а саме облаштування дороги до об`єкта будівництва, розміщення будівельних відходів та знищення зелених насаджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що із вул. Нижанківського у м.Стрию Львівської області через територію парку пам`ятки садово -паркового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Нижанківського» облаштовано під`їзну дорогу, яка використовується для завезення будівельних матеріалів та заїзду великогабаратиної техніки до об`єкту будівництва ОК ЖБК «Затишок», що по вул. І.Сірка, 6 в м. Стрий.

Так, 10.12.2021 близько 13 год. на вищевказаній самовільно облаштованій на території об`єкту природо заповідного фонду під`їзній дорозі, було помічено вантажний автомобіль марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_4 із напівпричепом марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності належить ТзОВ «ВТО Інтерком», під керуванням водія ОСОБА_5 , який по даній дорозі, заднім ходом виїжджав від вищевказаного об`єкту будівництва ОК ЖБК «Затишок» на вул. Нижанківського. Такі дії по відношенню до об`єкта природно заповідного фонду, було зафіксовано протоколом огляду місця події. Вищевказаний автомобіль з напівпричепом було вилучено та 10.12.2021 такі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки у органу досудового провадження є достатньо підстав вважати, що даний транспортний засіб та напівпричіп було використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому такі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та те, що використання вищевказаних автомобіля та напівпричепа їх власниками чи уповноваженими особами може призвести до втрати чи пошкодження даного транспортного засобу та напівпричепу, слідів які несуть на собі вказаний транспортний засіб та напівпричіп або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала заявлене клопотання та просила задовольнити його у повному обсязі.

Власник майна, а саме вантажного автомобіля марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та уповноважений представник ТзОВ «ВТО Інтерком» власник напівпричепу марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про час та місце судового розгляду. У відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наведених правових норм слідує, що дізнавач та прокурор зобов`язані не формально вказати на приналежність предметів до речових доказів, а довести що вилучене майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а також довести, що існують визначені ст. 170 КПК України ризики, які вимагають зберегти ці докази під контролем органу досудового розслідування задля розкриття кримінального правопорушення, щодо вчинення якого існують обґрунтовані підозри.

За наданими слідчому судді документами досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться за ознаками ч. 1 ст. 252 КК України.

Як вбачається з Витягу з єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000105 від 30.11.2021 у ході виконання завдання Львівської обласної прокуратури про вивчення ефективності представницької діяльності щодо захисту інтересів держави при розпорядженні та користуванні землями з обмеженим оборотом виявлено на території парку - пам`ятки садово -паркового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Нижанківського» у м.Стрию Львівської області, що відноситься до об`єкта природного заповідного фонду облаштовану дорогу до об`єкта будівництва, розміщення будівельних відходів, знищення зелених насаджень.

Вказані факти зазначені в копії протоколу огляду місця події від 06.12.2021.

З протоколу огляду місця події від 10.12.2021 вбачається, що 10.12.20201 на самовільно облаштованій на території об`єкту природо заповідного фонду під`їзній дорозі, було помічено вантажний автомобіль марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_4 із напівпричепом марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності належить ТзОВ «ВТО Інтерком», під керуванням водія ОСОБА_5 , який по даній дорозі, заднім ходом виїжджав від об`єкту будівництва ОК ЖБК «Затишок» на вул. Нижанківського.

З наявної у матеріалах справи копії видаткової накладної № РН - 000045 від 10.12.2021 та товарно-транспортної накладної № 45 від 10.12.2021 вбачається що автомобіль Рено НОМЕР_3 з напівпричепом НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 здійснював перевезення вантажу, вантажовідправник ФОП ОСОБА_7 , замовник ОК ЖБК «Затишок-6», пункт навантаження: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області, пункт розвантаження: м.Стрий.

Згідно протоколу допиту ОСОБА_5 від 10.12.2021 вбачається, що він працює водієм ТзОВ «Кульчинський селікатний завод» у с. Кульчин, Луцького району, Волинської області, де керує вантажним автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 . 10.12.2021 близько 08:00 год. він завантажився цеглою на території ТзОВ «Кульчинський селікатний завод» де йому було виписано супровідні документи на дорогу, відповідно до яких він повинен був доставити вантаж у м.Стрий, Львівської області для ЖБК «Затишок». Прибувши у м. Стрий, а саме до території даного ЖК «Затишок» за вказівкою начальника будівництва на ім`я ОСОБА_8 , прізвище якого йому не відомо, він заїхав до даного об`єкту будівництва через дорогу з вул. Нижанківського. На вищевказаній території він розгрузив вантаж та почав виїжджати з території будівельного майданчика тією ж під`їзною дорогою на вул. Нижанківського, однак рух йому було перегороджено легковим автомобілем з якого вийшла жінка, яка представилась прокурором та вказала, що під`їзна дорога до будівельного майданчика облаштована з порушенням законодавства, а саме у парковій зоні. Однак зауважив, що при в`їзді на дану під`їзну дорогу до будівельного майданчика відсутні будь які обмежувальні чи попереджувальні знаки, а тому йому відповідно нічого не було відомо, що дана дорога проходить по парковій зоні.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України є: 1) території, взяті під охорону держави 2) об`єкти природно-заповідного фонду, який становлять ділянки суходолу і водного простору, природні комплекси, що мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність. До об`єктів природно-заповідного фонду належать: 1) природні території та об`єкти - природні та біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; 2) штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки пам`ятки садово-паркового мистецтва.

Об`єктивна сторона злочину характеризується знищенням або пошкодженням будь-яким способом територій, узятих під охорону держави, та об`єктів природно- заповідного фонду.

Під знищенням розуміється приведення території або об`єкта природно-заповідного фонду у повну непридатність для використання їх за цільовим призначенням, коли вони перестають існувати або повністю втрачають свою цінність хоча б якісь їх частини.

Пошкодженням предмета злочину визнається погіршення його якості, зменшення природно-охоронної, наукової, естетично-реакційної та іншої цінності або приведення його на будь-який час у непридатний для використання за цільовим призначенням стан.

Злочин вважається закінченим із моменту настання наслідків, передбаченихч. 1 ст. 252 КК України.

Тобто, твердження прокурора про те, що транспортний засіб та напівпричіп є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та несуть на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення не містить жодної конкретизації в контексті диспозиції ч. 1 ст. 252 КК України.

Також із матеріалів клопотання не вбачається, що тимчасово вилучене майно (транспортний засіб із напівпричепом) було використане при вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, оскільки облаштування дороги до об`єкта будівництва та розміщення будівельних відходів на території парку пам`ятки садово - парового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Нижанківського» у м.Стрию відбулось задовго до проїзду даного автомобіля для розвантаження на територію будівельного майданчика ЖК «Затишок».

Крім того, як вказав водій ОСОБА_5 у наданих письмових поясненнях в`їзд на територію будівельного майданчика по вказаній дорозі він здійснював за вказівкою начальника будівництва ЖБК «Затишок» на ім`я ОСОБА_8 . Однак матеріали клопотання не містять відомостей та даних чи була органами слідства встановлено дану особу, чи допитувався такий з приводу факту заїзду автомобіля який привіз вантаж через паркову зону, та чи допитувались з даного приводу посадові особи відповідальні за будівництво ЖК «Затишок» у м. Стрию.

Таким чином прокурором не доведено факту причетності водія ОСОБА_5 який керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 здійснив заїзд на територію будівельного майданчика ЖК «Затишок» для розвантаження вантажу до вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 252, а саме облаштування дороги до об`єкта будівництва, розміщення будівельних відходів та знищення зелених насаджень на території парку - пам`ятки садово паркового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Нижанківського» у м. Стрию Львівської області.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України обставин прокурором не надано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Подане прокурорм клопотання не дає достатніх підстав вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна. Разом з тим, безпідставне втручання у діяльність суб`єктів господарювання є незаконним та підриває авторитет держави.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене, під час проведення 10 грудня 2021 року огляду місця події, майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 30.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України,- відмовити.

Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 10 грудня 2021 року майно, а саме: вантажниий автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_4 , напівпричеп марки «Langendorf», д.н.з. НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності належить ТзОВ «ВТО Інтерком» - негайно повернути власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1