ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/456/22 Справа № 186/1281/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17 травня 2005 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

29 листопада 2005 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 та ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

18 серпня 2006 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 14 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнатно винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 19 години 30 хвилин 11 вересня 2021 року. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 залишено без змін у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом, 19 годині 00 хвилин 11 вересня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в районі супермаркету «Варус», який розташований по вул. Шкільній в м. Першотравенську, Дніпропетровської області. У цей час на одній із лавочок він побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , до якого підійшов та завів розмову. Після чого ОСОБА_8 підвівся та пішов додому, а ОСОБА_7 направився за ним. Коли вони проходили біля будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 11 вересня 2021 року приблизно о 19 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв ОСОБА_8 під ліву руку, потягнув повз будинок та вдарив по нозі, після чого повалив на землю та з лівої внутрішньої кишені ОСОБА_8 відкрито викрав грошові кошти в сумі 550 гривень, після чого пішов у напрямку вул. Шкільної в м. Першотравенську . ОСОБА_8 став кричати, щоб ОСОБА_7 повернув грошові кошти, внаслідок чого ОСОБА_7 був зупинений громадянами та було викликано поліцію.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року відносно нього за ч. 2 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що вирок суду першої інстанції є некоректним. Містить розбіжності в показах свідка та потерпілого, містить розбіжності в слідчому експерименті по визначенню місця злочину, матеріали кримінального провадження передано в суд без ознайомлення з ними обвинуваченого та його підписів, судові засідання проведено в неправильному порядку, вирок суду ухвалено односторонньо, містить необґрунтовану і неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_7 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 11 вересня 2021 року; постанову про долучення до справи речових доказів від 12 вересня 2021 року; протокол огляду місця події від 12 вересня 2021 року з фототаблицею; протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2021 року та відеозаписи даних слідчих дій; протокол проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протокол проведення слідчого експерименту від 14 вересня 2021 року за участю свідка ОСОБА_9 ; протокол огляду від 14 вересня 2021 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11 вересня 2021 року.
А також, на покази потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_7 11 вересня 2021 року дійсно взяв потерпілого ОСОБА_8 під руку, потягнув його повз будинок та вдарив по нозі, після чого повалив на землю та з внутрішньої кишені потерпілого відкрито викрав грошові кошти та пішов з місця події, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Водночас, обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції було проведено неповно розгляд кримінального провадження та неповно встановлено обставини кримінального правопорушення, зокрема, не звернено увагу на розбіжності в показах потерпілого, які на думку ОСОБА_7 полягають у тому, що потерпілий плутався у місці розташування обвинуваченого при вчиненні злочину, розмірі коштів, на які вказував потерпілий та способі застосування до нього сили обвинуваченим. Окрім цього, обвинувачений в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції вказував на те, що свідки не бачили факту того, як ОСОБА_7 штовхнув потерпілого та забрав з його кишені кошти.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого, вважає їх надуманими, необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами та показами як самого потерпілого, так і показами свідків.
Так, відповідно до здобутих судом першої інстанції показів потерпілого ОСОБА_8 , останній показав суду, що 11 вересня 2021 року приблизно о 19 годині він йшов із супермаркету «Варус» додому та присів на лавочці, де роздивлявся, що придбав у магазині. У цей час до нього підсів ОСОБА_7 та попрохав цигарку. Від дав. Потім ОСОБА_7 став пропонувати піти та випити, але він відмовився та пішов додому. ОСОБА_7 пішов за ним і біля магазину «Марина» схопив його за ліву руку та штовхнув, від чого він впав на землю. Коли він лежав на землі ОСОБА_7 розстебнув ґудзик та з кишені його сорочки витяг 550 гривень двома купюрами номіналом 500 гривень та номіналом 50 гривень, та пішов у напрямку лікарні. Він став кричати ОСОБА_7 , щоб повернув гроші. У цей час його затримали перехожі, але ОСОБА_7 сказав, що у нього грошей немає. Потім під`їхали працівники поліції, які ОСОБА_7 затримали.
Покази потерпілого повністю узгоджуються із отриманими та дослідженими судом першої інстанції показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що 11 вересня 2021 року він, під час прогулянки із собакою, побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рухалися по пішохідній доріжці та повернули у сторону ліцею. ОСОБА_8 весь час говорив ОСОБА_7 , щоб той від нього відстав. Вони пішли далі та зайшли за кущі, після чого ОСОБА_8 викотився з кущів до будинку. Свідок бачив, як ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, який лежав спиною на землі, щось витягнув з кишені його сорочки та швидко пішов у бік лікарні. Потерпілий же в цей час кричав, щоб обвинувачений повернув йому гроші. Тоді свідок взяв ОСОБА_7 за руку та намагався його зупинити. ОСОБА_8 підійшов до них і став вимагати, щоб ОСОБА_7 повернув йому викрадені гроші, але той відмовлявся, тоді біля них зупинився поліцейський автомобіль, який проїжджав поблизу та працівники поліції затримали ОСОБА_7 .
В свою чергу, покази свідка ОСОБА_9 повністю узгоджуються із отриманими та дослідженими судом першої інстанції показами свідка ОСОБА_10 , згідно яких останній 11 вересня 2021 року бачив, як біля магазину «Марина» ОСОБА_7 взяв під руку ОСОБА_8 та повів його до кущів, потім ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_8 та завалив його на землю. Коли ОСОБА_8 лежав на землі ОСОБА_7 витяг у потерпілого щось із кишені сорочки, піднявся та пішов геть. ОСОБА_8 став кричати, щоб йому повернули гроші. У цей час ОСОБА_7 затримав чоловік, який вигулював собаку, та через декілька хвилин під`їхали працівники поліції.
Покази потерпілого та свідків, в свою чергу, повністю узгоджуються із дослідженими судом першої інстанції в ході судового провадження письмовими доказами, а саме, протоколом проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого потерпілий показав як біля будинку №13 по вул.Чайковського в м. Першотравенську обвинувачений ОСОБА_7 завалив його на землю та відкрито викрав з кишені сорочки грошові кошти в сумі 550 гривень; протоколом проведення слідчого експерименту від 14 вересня 2021 року за участю свідка ОСОБА_9 , яким підтверджується, що 11 вересня 2021 року біля будинку АДРЕСА_2 свідок бачив, як ОСОБА_11 у ОСОБА_8 , який в той час лежав на землі, обшукував кишені на сорочці в районі грудей, потім пішов через дорогу, в той час, як ОСОБА_8 став кричати, щоб йому повернули гроші, тоді ОСОБА_9 затримав обвинуваченого ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 14 вересня 2021 року, згідно якого було переглянуто відеозапис з камер відеоспостреження м. Першотравенська за 11 вересня 2021 року за період часу з 18 години 51 хвилини до 18 години 54 хвилини, яким підтверджено що 11 вересня 2021 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_8 з пакетом в руках рухався по тротуарній доріжці паралельно будинкам АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . О 18 годині 51 хвилина ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_7 та став іти рядом. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повернули з вул. Шкільної на вул. Чайковського та йшли в сторону будинку №13 Опарін взяв ОСОБА_8 під руку. Також на відеозапису зафіксовано свідка ОСОБА_9 , який о 18 годині 52 хвилини вигулював собаку біля будинку №15 по вул. Чайковського і в подальшому звернув увагу на ОСОБА_8 з ОСОБА_7 і пішов за ними по вул. Чайковського о 18 годині 54 хвилини.
Факт того, що саме обвинувачений здійснив напад на потерпілого та відкрито заволодів його коштами, окрім показів потерпілого та свідків, повністю підтверджується дослідженими судом першої інстанції в ході судового провадження протоколами пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2021 року та відеозаписами даних слідчих дій, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_7 як чоловіка, який 11 вересня 2021 року біля магазину «Марина» в м. Першотравенську збив Сімчину з ніг та відкрито викрав у нього грошові кошти.
Наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи проведення слідчих експериментів, огляду місця події та пред`явлення особи для впізнання обвинувачений в ході досудового розслідування, судового провадження в суді першої інстанції та в своїй апеляційній скарзі не оскаржував та не оскаржує. Доводів стосовно того, що дані письмові докази здобуті із порушенням норм кримінального процесуального законодавства України ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не наводить. Зауважень, при складанні органами досудового розслідуванні цих процесуальних документів, від обвинуваченого не надходило.
Щодо посилань обвинуваченого в ході судового засідання в суді апеляційній інстанції на те, що під час обшуку на місці події співробітниками поліції не було вилучено в нього коштів нібито викрадених в потерпілого, то колегія суддів вважає такі посилання ОСОБА_7 необґрунтованими та повністю спростованими матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11 вересня 2021 року, згідно якого ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України і при затриманні у останнього було виявлено у правій кишені штанів чорного кольору одноразову медичну маску, в якій знаходилася скручена одна купюра номіналом 500 гривень номер ВЕ2318251, яка була вилучена. Посилання обвинуваченого на те, що спочатку обшук змісту його кишень було проведено працівниками поліції на місці вчинення злочину спростовуються отриманими судом першої інстанції показами свідка ОСОБА_9 , яки вказував, що саме він передав працівникам поліції обвинуваченого і при ньому жодного обшуку ОСОБА_7 не проводилось.
Крім того, посилання обвинуваченого на те, що вилучені в нього, після затримання в порядку ст. 208 КПК України, кошти в розмірі 500 грн. йому не належать і потерпілий, разом із співробітниками поліції його омовили з метою напрацювання показників діяльності, колегія суддів вважає такими, що є обраною лінією захисту обвинуваченого, спрямованою на введення суд апеляційної інстанції в оману та уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході допиту ОСОБА_7 судом першої інстанції, останній вину у пред`явленому обвинуваченні визнавав частково, а саме, визнав факт викрадення в потерпілого грошей, однак заперечував факт застосування сили.
Щодо доводів ОСОБА_12 в апеляційній скарзі про неправильну кваліфікацію його дій, зокрема, обвинувачений вважає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), без застосування фізичного насилля, колегія суддів вважає хибними, тому, що потерпілим з моменту скоєння відносно нього злочину було заявлено, що викрадення його майна відбулося відкрито особою чоловічої статі, коли останній застосував до нього фізичну силу (штовхнув), від чого він впав на землю. У подальшому за участі потерпілого було проведено впізнання особи, яка відкрито викрала його майно, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що даною особою є ОСОБА_7 . Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_9 . У ході досудового та судового слідства потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 свої покази не змінювали, вони були логічними, послідовними, дослідженими та оціненими судом першої інстанції у їх сукупності із іншими доказами.
Підстав для обмови обвинуваченого потерпілим та свідком ОСОБА_9 в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції обвинувачений пояснити не зміг, як і не зміг пояснити інших підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом України для скасування судового рішення та призначення нового розгляду. Тобто, обґрунтованих доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність вироку суду, та в чому саме судом першої інстанції не було усунуто розбіжностей, обвинувачений навести в ході апеляційного розгляду не зміг. Зміст апеляційної скарги конкретизованих доводів необґрунтованості, неповноти та незаконності вироку суду першої інстанції, також, не містить.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків і потерпілого, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду і призначення нового розгляду відсутні.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4