Номер провадження: 11-сс/813/232/22
Номер справи місцевого суду: 495/9301/21 1-кс/495/2724/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000247 від 26.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалоюклопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задоволено. Кримінальне провадження № 0000247 від 26.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, - закрито.

Рішення суду мотивоване тим, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказала на те, що суд:

- у порушення ч.2 ст.288 КПК України, думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не з`ясував;

- про розгляд питання про закриття кримінального провадження потерпілу не повідомив;

- не обґрунтовано дійшов висновку про невстановлення особи, яка вчинила злочин, адже з моменту звернення у поліцію із заявою про вчинення злочину, ОСОБА_8 , чітко вказувалась така особа.

На підставі наведеного апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, кримінальне провадження направити керівнику Білгород-Дністровської окружної прокуратури для організації досудового розслідування у повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду.

11.02.2022 року на електрону пошту апеляційного суду від ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд її апеляційної скарги у її відсутності, у якій апелянт доводи та вимоги поданої нею апеляційної скарги підтримала.

Відповідно до положення ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначив, що судом першої інстанції було ухвалено оскаржувану ухвалу при дослідженні обставин кримінального провадження об`єктивно та у повному обсязі. Так, наразі особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційним судом встановлено, що суд дотримався вимог зазначених норм права під час розгляду клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000247 від 26.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, та дійшов правильних висновків про необхідність його задоволення.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали суд зазначив та матеріалами провадження підтверджується, що в провадженні сектору дізнання Білгород-Дністровського РВП ГУНП перебувають матеріали кримінального провадження № 0000247 від 26.01.2018 року за фактом незаконного звільнення працівника з роботи з особистих мотивів.

Під час досудового розслідування встановлено, що 25.01.2018 року надійшла заява ОСОБА_8 щодо незаконного звільнення з роботи наказом головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» №190 ос/тр від 01.09.2017 року.

В ході досудового розслідування проведено слідчі та розшукові дії, направлені на розкриття злочину, однак встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося можливим. Повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалося.

Так, відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років. Згідно ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Поряд з цим із наявних в матеріалах провадження даних судом було встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності станом на грудень 2021 року закінчився з урахуванням положень ст.12 КК про тяжкість відповідного кримінального правопорушення та положень ст.49 КК, якою передбачені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відтак, оскільки особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, при цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, а з моменту його вчинення минуло чотири роки, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1ст.284 КПК України

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України та не вбачає підстав для її скасування.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються із позицією, викладеною Верховним Судом у своїй постанові від 13.07.2021 року у справі № 941/996/20.

Щодо доводів ОСОБА_7 про встановлення особи, яка вчинила злочин з моменту звернення у поліцію із заявою про вчинення злочину, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 40-1 КПК України дізнавач уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Повноваження щодо повідомлення особі про підозру віднесено пунктом 5 ч.2 ст.40-1 КПК України до повноважень дізнавача, а відтак підстав надання учасниками кримінального провадження дізнавачу вказівок, зокрема, щодо необхідності повідомлення особі, яка на їх погляд є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, законом не передбачено.

Під час розгляду даного клопотання судом було встановлено, що, незважаючи на вжиття дізнавачем процесуальних заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, жодна з осіб у цьому кримінальному проваджені в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, тобто не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Зазначення ж у відповідній заяві/повідомленні про кримінальне правопорушення особи, яка, на думку заявника, є такою, що вчинила кримінальне правопорушення не є обов`язковою підставою, передбаченою ч.1 ст.276 КПК України, для повідомлення такій особі про підозру.

Щодо посилань апелянта про розгляд питання про закриття кримінального провадження у відсутності потерпілої, апеляційний суд зауважує, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено чіткого порядку розгляду судом клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі вимог ст. 284 КПК України.

Так, п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України передбачено, що суд має право закрити провадження у випадку невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, разом з тим імперативної вказівки здійснювати розгляд судом питання про закриття кримінального провадження за участі потерпілого діюче законодавство не містить.

Зауваження апелянта про порушення судом ч.2 ст.288 КПК України, через не з`ясування думки потерпілої щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке.

Статтею 288 КПК України передбачено порядок розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності.

З змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для закриття провадження було, зокрема, невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 284 КПК України, а отже недоречними є посилання апелянта на порушення судом порядку, встановленого ст. 288 КПК України.

Жодних доводів, які можуть бути підставами для скасування ухвали суду, в тому числі тих, які дають підстави вважати, що судом при розгляді клопотання не були враховані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді зазначеного клопотання, в апеляційній скарзі не наведено.

Під час апеляційного розгляду скарги апеляційним судом не було встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали суду, а також порушень, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - залишити без змін.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000247 від 26.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4