Справа № 639/5345/19
Провадження № 1-кп/639/91/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5345/19 (в ЄРДР №0001055 від 21.06.2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максаки Менського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «СХІДУКРТРАНС», в силу ст. 89 КК України не маючого судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_9 ,

потерпілий - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 13.06.2019р.. приблизно о 07 годині ранку, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, належним його знайомому ОСОБА_10 , а саме: легковим автомобілем «DAEWOO NUBIRA», 2003 року виробництва, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 62781,90 гривень,звернувся до останнього під час бесіди у телефонному режимі зі свого телефону з проханням передати йому у тимчасове користування вказаний транспортний засіб, гарантувавши при цьому його обов`язкове повернення. У свою чергу ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , погодився з йою проханням щодо передачі у тимчасове користування належного йому вищезазначеного автомобіля.

Того ж дня о 08 годині ОСОБА_3 , бажаючи досягти своєї злочинної мети, пов`язанної із заволодінням чужого автотранспортного засобу, прибув до ОСОБА_10 за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 .

Ревізуючи свій протиправний, злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, спочатку отримав від дружини ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ключі і свідоцтво ХАР 014355 від 08.05.2003 про реєстрацію транспортного засобу, а потім з дозволу ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля «DAEWOO NUBIRA» 2003 року виробництва, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та поїхав до м. Сватове Луганської області. Таким чином, ОСОБА_10 , повіривши у правдивість слів ОСОБА_3 , добровільно через свою дружину здійснив передачу ОСОБА_3 свого автомобіля, ключів і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Надалі ОСОБА_3 , отримавши у своє володіння від введеного ним в оману ОСОБА_10 легковий автомобіль «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. « НОМЕР_1 », в цілях його привласнення шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та, передбачаючи його наслідки, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, заволодів автотранспортним засобом потерпілого, який став зберігати на території свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати автомобіль «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. « НОМЕР_1 » його власнику, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення 16.06.2019 намагався здійснити продаж зазначеного автотранспортного засобу ОСОБА_12 , але останній відмовився від його придбання.
Після цього ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення здійснив продаж зазначеного автотранспортного засобу раніше йому незнайомому ОСОБА_13 за 1200 доларів США.
Таким чином ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, належним ОСОБА_10 , та розпорядився ним на власний розсуд.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час виконання судом дій, передбачених ч. 1 ст. 348 КПК України, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Водночас, будучи допитаним в судовому засіданні 11.03.2020р., ОСОБА_3 показав суду, що з потерпілим ОСОБА_10 знайомий, працював у нього з 01.04.2019р. офіційно водієм вантажного автомобіля, на підприємстві, що здійснює свою діяльність в смт. Циркуни. У ОСОБА_10 є легковий автомобіль «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 , який він декілька разів брав у потерпілого для використання у власних потребах, але повертав його. 13.06.2019р. йому треба було з`їздити в Луганську область по особистих справах, та він знов вирішив взяти вказаний автомобіль у ОСОБА_10 . З цією метою він зателефонував потерпілому зі свого мобільного телефону та звернувся з відповідним проханням. ОСОБА_10 надав свою згоду та повідомив, що його жінка дасть ключі від автомобіля. Після цього він поїхав до місця проживання ОСОБА_10 , яке розташоване по пров. Радіотехнічному в м. Харкові, де дружина потерпілого передала йому ключі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль, на якому він разом зі своєю дружиною поїхали до м. Сватове. Коли вони повертались з Луганської області, то він знов зателефонував ОСОБА_10 та попрохав залишити автомобіль у себе на вихідні, на що потерпілий погодився і вони домовились, що він приїде на ньому в понеділок на роботу, що він і планував зробити. Проте, в суботу він вживав горілку у великій кількості, та в неділю вирішив продати вказаний автомобіль. З цією метою він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14 , який займається перепродажем автомобілів. Останній повідомив, що у нього є знайомий ОСОБА_12 , який можливо придбає автомобіль, та вони поїхали до нього в м. Харків. Оглянувши автомобіль, ОСОБА_12 відмовився купувати його, але знайшов іншу особу - ОСОБА_13 , який купив автомобіль, віддавши за нього ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 1200 доларів США. ОСОБА_13 разом з іншими особами оглядав автомобіль на автозаправці «ОККО» біля аеродрому с. Коротич, де і передав ОСОБА_3 грошові кошти, а той, в свою чергу, віддав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі та сам автомобіль. Після цього він знайшов в інтернеті оголошення, та в районі станції метро «Холодна Гора» купив автомобіль «Ваз-2107» за 850 доларів США в такий же спосіб - не реєструючи його на себе, та поїхав до матері в Чернігівську область, де вимкнув мобільний телефон та витратив решту коштів. У матері він був приблизно 3 тижні. Через декілька днів після приїзду до матері в Чернігівську область до нього приїхав ОСОБА_13 з іншими особами, та повідомив, що автомобіль «DAEWOO» в нього забрав його власник, а тому в рахунок компенсації вони забрали у нього придбаний ним автомобіль «ВАЗ-2107». Про те, що автомобіль «DAEWOO» повернули ОСОБА_10 йому також телефоном повідомила його дружина, ОСОБА_15 . Потім він зв`язався телефоном з ОСОБА_10 , той теж підтвердив, що автомобіль повернули, та сказав, щоб він вертався працювати. Він повернувся та деякий час ще працював у потерпілого, приблизно 3 місяці, заробітну плату протягом цього часу ОСОБА_10 платив йому мінімальну, а тому він перейшов на іншу роботу і з цього часу у потерпілого виникли претензії.

Отже, обвинувачений вказував, що намір не повертати автомобіль потерпілому ОСОБА_10 та продати його в нього виник не 13.06.2019р., а через декілька днів після цього - на вихідних, після вживання спиртного.

Проте, в судовому засіданні 24.05.2021р. обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в повному обсязі, зазначивши, що вже на момент отримання відповідного автомобіля не мав намір його повертати.

Під час допиту в суді цивільний позов ОСОБА_3 визнав частково, оцінивши спричинену ним моральну шкоду потерпілому у 5000,00 грн., але зазначив, що має намір надати ці кошти після рішення суду.

08.12.2021р. обвинувачений повідомив, що мав намір перед судовим засіданням передати ОСОБА_10 в якості компенсації спричиненої шкоди грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., проте той відмовився.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням їх зміни у судовому засіданні 24.05.2021р., його вина у скоєнні відповідного кримінального правопорушення за обставин наведених вище знайшла своє підтвердження наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що з обвинуваченим знайомий по роботі. ОСОБА_3 прийшов працевлаштовуватися на підприємство, на якому він є засновником, працював водієм вантажного автомобіля, у них були робочі стосунки. За обвинуваченим було закріплено вантажний автомобіль. Перший рейс він здійснював 01.04.2019р., їхав в сторону м. Сватове, де на блок посту він був зупинений та з`ясувалось, що у нього підробне водійське посвідчення, про що ОСОБА_3 повідомив йому телефоном. Після цього він разом з ОСОБА_3 їздив до м. Сватове у відділок поліції, де було порушено кримінальну справу, проведено експертизу, за результатами чого ОСОБА_3 було засуджено укладено угоду. Проте він довіряв ОСОБА_3

13.06.2019р. ОСОБА_3 треба було їхати до м. Сватове на засідання суду. У зв`язку з цим він зателефонував йому та попросив належний йому автомобіль «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на його матір, ОСОБА_16 , але знаходиться у його фактичному володінні. Він погодився, зателефонував дружині, ОСОБА_11 , та сказав, щоб вона передала ОСОБА_3 автомобіль, ключі та свідоцтво, що та і зробила.

Також 13.06.2019р. у вечорі ОСОБА_3 знов зателефонував, та сказав, що повертається в с. Просяне Нововодолазького району, де він проживає, вже пізно, а тому попросив залишити автомобіль у себе на вихідні. Оскільки потреби у вказаному автомобілі на вихідних не було, то він надав дозвіл на це. ОСОБА_3 мав приїхати на роботу в понеділок на автомобілі.

Через декілька днів, в неділю, коли він знаходився у батьків в смт. Циркуни Харківської області, приблизно о 17:00год, їм зателефонував невідомий та попросив дати довіреність на автомобіль, який він передав ОСОБА_3 . Він почав телефонувати обвинуваченому, але його телефони були вимкнені. Тоді він зателефонував абоненту, який дзвонив його батькові, та дізнався, що той придбав його автомобіль. Він повідомив йому, що дозвіл на продаж автомобіля не надавався, та разом з батьком направився в с. Просяне шукати ОСОБА_3 , але там його не знайшли. Після цього вони звернулися до поліції. Через деякий час в телефонній бесіді від дружини ОСОБА_3 він дізнався, що той знаходиться в Чернігівській області у матері та боїться повертатися. В подальшому, все ж таки вдалось зв`язатися з обвинуваченим телефоном, і він сказав йому, щоб той повертався. Коли ОСОБА_3 повернувся, то обіцяв компенсувати витрати на його пошуки, а також вартість майна, яке зникло з автомобіля запаска, чохли, дроти. Деякий час він пропрацював, приблизно 3 місяці, йому платилась заробітна плата.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_10 посилався на те, що оскільки у ОСОБА_3 було вилучено водійське посвідчення, він допоміг йому влаштуватися на курси водія, які він, ОСОБА_10 , і оплачував, щоб обвинувачений отримав необхідну категорію та міг працювати на його підприємстві, але ОСОБА_3 , попрацювавши не тривалий проміжок часу, в один день просто не вийшов на роботу, навіть не написав заяву про звільнення, внаслідок чого його звільнили за прогул. Також потерпілий вказував, що надавав кошти на кодування обвинуваченого від алкоголізму, а також на потреби навчання його дитини. Крім того автомобіль повернули йому лише майже через місяць, через що він також зазнав значних незручностей. Внаслідок вказаних подій в нього піднявся тиск, погіршилось самопочуття, він неодноразово знаходився на лікуванні.

Потерпілий наполягав на призначенні ОСОБА_3 реального покаранні у виді позбавлення волі.

08.12.2021р. потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що обвинувачений перед судовим засіданням запропонував надати йому кошти у розмірі 10000,00 грн., але за умови, щоб той звернувся до суду з проханням суворо не карати ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_11 надала суду показання, що проживає однією сім`єю з потерпілим ОСОБА_10 .. В середині червня 2019р. їй зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що до них додому приїде ОСОБА_3 , і візьме їх автомобіль «DAEWOO NUBIRA», щоб з`їздити кудись у справах. Коли ОСОБА_3 приїхав, машина стояла у них у дворі. Вона віддала ОСОБА_3 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_3 завів машину та поїхав. Через декілька днів вони були на дні народження у батьків ОСОБА_10 , і його батько сказав, що йому зателефонував якийсь чоловік і попросив надати довіреність на автомобіль, повідомивши, що купив його. Вони були збентежені цим. ОСОБА_10 не зміг зв`язатися телефоном з ОСОБА_3 та разом з батьком поїхав шукати обвинуваченого та автомобіль. Також свідок показала, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його власником є мати ОСОБА_10 - ОСОБА_16 , проте фактичним його власником є саме її чоловік. Автомобіль повернули працівники поліції приблизно через місяць.

Свідок ОСОБА_17 надав покази, згідно яких у нього з дружиною був автомобіль «DAEWOO NUBIRA», який був оформлений на дружину, ОСОБА_16 . Вказаний автомобіль вони подарували синові, ОСОБА_10 , але не переоформлювали, оскільки у них добрі стосунки і в цьому не було потреби. Вказаний автомобіль знаходився в постійному фактичному володіння та користування саме ОСОБА_10 . Білоконь працював у сина на підприємстві водієм. В літку 2019р. у вихідний вони святкували день народження його дружини. Йому зателефонував невідомий чоловік та сказав, що купив їх автомобіль, хоче його переоформити, поцікавився де вони можуть зустрітися. Він подумав, що син продав автомобіль, та не придав цьому значення, але потім повідомив про це ОСОБА_10 , на що той сказав, що автомобіль він не продавав. Потім вони поїхали зустрічатися з особою, яка зателефонувала, щоб з`ясувати при яких обставинах він купив їх автомобіль. Коли вони зустрілись, то чоловік повідомив, що йому продав автомобіль ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_16 надала суду показання, що на неї оформлений автомобіль «DAEWOO NUBIRA», вони з чоловіком подарували його сину ОСОБА_10 , адже у них в ньому не було потреби, але при цьому не перереєстрували. Влітку 2019р. її чоловіку зателефонував якийсь невідомий та сказав, що купив їх автомобіль «DAEWOO NUBIRA», попросив оформити на нього довіреність. Вони подумали, що син продав автомобіль і нічого їм не сказав, а коли той приїхав до них в гості, то сказав, що автомобіль він нікому не продавав і він знаходиться у ОСОБА_3 , який працює у нього на підприємстві водієм. Після цього ОСОБА_10 намагався зателефонувати ОСОБА_3 , але у останнього був вимкнений телефон. Тоді він зателефонував на номер телефону, з якого дзвонив невідомий з проханням надати довіреність та повідомив, що автомобіль не продавали, запропонував зустрітися, щоб розібратися в ситуації. Потім ОСОБА_10 разом зі своїм батьком поїхав шукати автомобіль.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що її чоловік, ОСОБА_3 працював на підприємстві потерпілого ОСОБА_10 . Влітку 2019р. її чоловік ОСОБА_18 взяв у потерпілого машину, вона зустрілась з ним в м. Харкові. На вказаному автомобілі вони поїхали в Луганську область на судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у використанні підробних документів. У вечорі на вказаному автомобілі вони повернулись додому в с. Просяне Нововодолазького району. Перед цим ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_10 та попросив залишити автомобіль у себе до понеділка, на що той дав згоду. Наступного дня було свято, вони на автомобілі ОСОБА_10 їздили на ставок, святкували. Ще через день ОСОБА_3 взяв автомобіль та сказав, що поїде у смт. Нова Водолага, не пояснюючи при цьому з якою метою. В цей день він додому не повернувся. На другий день від матері ОСОБА_3 вона дізналась, що він приїхав до неї в Чернігівську область. Через деякий час їй зателефонував потерпілий ОСОБА_10 та сказав, щоб вона зв`язалась з ОСОБА_3 та повідомила йому щоб він повертався та відпрацьовував за спричинену шкоду. Коли ОСОБА_3 повернувся, то певний час ще працював у ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 надав суду показання, згідно яких він проживає на одній вулиці з обвинуваченим ОСОБА_3 , вони були знайомі. В один з днів влітку 2019р. він був у смт. Нова Водолага, йому зателефонував ОСОБА_3 та вони домовились про зустріч. Потім ОСОБА_3 під`їхав, та сказав, що декілька днів тому придбав автомобіль «DAEWOO NUBIRA», сріблястого кольору та хоче його продати. Він зателефонував знайомому - ОСОБА_12 , який займається перепродажем автомобілів, та домовився зустрітися з ним. Він сів за кермо, оскільки ОСОБА_3 напередодні вживав спиртне та вони разом поїхали в напрямку м. Харкова.

Зустрілися з ОСОБА_12 у м. Харкові в районі станції метро «Наукова», він подивився, йому щось не сподобалось у VIN-коді автомобіля, адже була відсутня одна з металевих табличок, і він відмовився його придбавати.

Вони сіли в автомобіль та поїхали в напрямку смт. Ново Водолага. В цей момент, коли вони рухалися по швидкісній трасі, йому зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що інший хлопець, який також займається перепродажем автомобілів, хоче подивитися його.

Вони розвернулися та поїхали в напрямку АЗС біля с. Коротич, де зустрілись з ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , останні, подивившись автомобіль, вирішили його придбати, передали гроші ОСОБА_3 через ОСОБА_12 у розмірі 1250 доларів США, а ОСОБА_3 , в свою чергу, віддав ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Після цього ОСОБА_3 знайшов в інтернеті оголошення про продаж автомобіля «ВАЗ-2107» та придбав його. На вказаному автомобілі вони повернулись до смт. Нова Водолага.

В той же день у вечорі йому зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що щось не так з документами на автомобіль, а потім він, ОСОБА_12 , приїхав до смт. Нова Водолага разом з ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_10 , від якого він дізнався, що вказаний автомобіль належить йому та він не давав ОСОБА_3 дозволу його продавати, та, що про продаж вказаного автомобіля він дізнався в телефонній розмові від чоловіка, який його купив, коли той зателефонував, щоб оформити довіреність на автомобіль.

Свідок ОСОБА_12 показав, що з ОСОБА_3 знайомий, раніше купував в нього автомобіль. В літку 2019р. йому зателефонував їх спільний знайомий ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_18 знов хоче продати автомобіль. Білоконь разом ОСОБА_14 приїхали до нього в м. Харків, щоб він подивився авто. Виявилось, що ОСОБА_3 хоче продати автомобіль «DAEWOO NUBIRA», 2003 року, сріблястого кольору. За кермом автомобіля був ОСОБА_14 .. ОСОБА_3 повідомив, що він купив автомобіль, але власниця зараз знаходиться за кордоном та не може переоформити його, запевнив, що коли вона повернеться, вони зможуть зробити генеральну довіреність. ОСОБА_3 пропонував купити автомобіль за 1200 доларів США. Йому, ОСОБА_12 , не сподобався автомобіль через відсутність дублюючої таблички VIN-кода, а тому він відмовився. Вже потім, зателефонувавши знайомому, він дізнався, що в залежності від країни зборки вказаного автомобіля відповідної таблички може не бути, зокрема така табличка відсутня на автомобілях української зборки. Тоді він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_19 та повідомив, що продається вказаний автомобіль, може він його зацікавить. ОСОБА_19 виявив бажання подивитись автомобіль. Після цього він зателефонував ОСОБА_14 , та вони домовились про зустріч біля с. Коротич. Там ОСОБА_19 разом з іншим молодим чоловіком подивились автомобіль, передали ОСОБА_3 грошові кошти, а той віддав ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію та страхові поліси на автомобіль. Після того як відбулась передача автомобіля, він відвіз ОСОБА_14 та Білоконя до станції метро «Холодна гора» в м. Харкові. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_19 та повідомив, що він знайшов в страхових полюсах номер телефона власника автомобіля, подзвонив йому щоб оформити довіреність та з`ясувалось, що ОСОБА_3 відповідний автомобіль був наданий в користування, дозволу на його продаж власник не надавав. Вони разом з ОСОБА_19 поїхали в Нову Водолагу шукати ОСОБА_3 , який вимкнув свій телефон, через що вони не могли з ним зв`язатися. Також туди приїхав потерпілий ОСОБА_10 разом з батьком, вони звернулись до поліції. ОСОБА_3 в той день вони не знайшли. Зі слів ОСОБА_19 йому відомо, що автомобіль через деякий час був повернутий власнику.

Свідок ОСОБА_19 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що влітку 2019р. йому зателефонував ОСОБА_12 , який займається перепродажем автомобілів та повідомив, що продається автомобіль «DAEWOO NUBIRA», 2003 року, сріблястого кольору, приблизно за 1400 доларів США. Саме в цей час його кум ОСОБА_13 шукав автомобіль приблизно у вказаному ціновому діапазоні. ОСОБА_12 заїхав за ним та ОСОБА_13 в м. Дергачі, забрав та вони поїхали до с. Коротич, куди сказав приїхати обвинувачений ОСОБА_3 . Зустрілись біля АЗС, неподалік аеродрому. Біля автомобіля знаходився ОСОБА_3 та ще якийсь невідомий чоловік, як потім з`ясувалось, теж перекупщик, знайомий обвинуваченого. Вони сказали, що автомобіль належить ОСОБА_3 , він його продає тому що терміново потрібні гроші. Вони з ОСОБА_13 перевірили через інтернет, що автомобіль не знаходиться у розшуку. На запитання: «де особа, на яку зареєстровано автомобіль?», ОСОБА_3 відповів, що той знаходиться за кордоном , приїде пізніше. ОСОБА_13 передав ОСОБА_3 через ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі приблизно 1400 доларів США, а обвинувачений передав автомобіль, свідоцтво, ключі та страхові полюси.

ОСОБА_13 сів за кермо та вони поїхали. В процесі слідування він відчинив бардачок, там лежали документи, серед яких і страховий поліс, в якому був зазначений мобільний телефон власника. Він зателефонував за вказаним номером телефону. Відповіла жінка. Він сказав, що придбали її автомобіль, хотіли б зробити довіреність, вона відповіла що не має проблем. Через приблизно годину зателефонував син вказаної жінки та повідомив, що автомобіль був викрадений його водієм, який працював на вантажному автомобілі, вказаний автомобіль йому не належить.

Потім вони разом з цим чоловіком, яким виявився ОСОБА_10 , поїхали шукати ОСОБА_3 до смт. Нова Водолага, але не знайшли. Як потім з`ясувалось, він поїхав до Чернігівської області.

Свідок ОСОБА_13 надав показання, що влітку 2019 року йому зателефонував ОСОБА_19 та сказав, що з ним зв`язався їх спільний знайомий, ОСОБА_12 , та повідомив, що продається автомобіль «DAEWOO NUBIRA», чоловіку потрібні терміново гроші. Вони вирішили поїхати, подивитися. За ними заїхав ОСОБА_12 коли приїхали на обумовлене місце зустрічі, там був автомобіль «DAEWOO NUBIRA», сірого кольору. Продавав його ОСОБА_3 , який казав, що автомобіль належить йому, продається за техпаспортом. Вони подивились автомобіль, перевірили його через мобільний застосунок, що він не знаходиться у розшуку. Після огляду автомобіля вони домовились про ціну, приблизно 1300 доларів США. Він передав кошти, розписку ОСОБА_3 тоді не писав. Коли вони забрали автомобіль, то рушили в напрямку дому. При цьому він був за кермом, а ОСОБА_19 на передньому пасажирському сидінні. Останній відчинив бардачок, дістав один зі страхових полісів, в якому дані співпадали з власником автомобіля за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, та в якому містився номер телефону власника. ОСОБА_19 зателефонував вказаному власнику, повідомив, що вони придбали відповідний автомобіль, та хочуть зробити довіреність, на що власник спочатку погодився, а потім ОСОБА_19 перетелефонували та повідомили, що машина в угоні і вона не належала ОСОБА_3 .. Автомобіль він залишив зберігати у себе в гаражі в с. Черкаська Лозова. Через певний час приїхав слідчий та вилучив автомобіль.

Крім вищезазначених показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні відповідного кримінального правопорушення також підтверджується іншими доказами, наданими суду, а саме:
-заявою ОСОБА_16 про скоєне кримінальне правопорушення від 16.06.2019р., в якій вона просила органи національної поліції вжити заходи щодо розшуку належного їй автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску (а.с. 6 матеріалів досудового розслідування);
-змістом протоколу огляду місця події від 24.06.2019р., безпосереднім об`єктом якого був належний ОСОБА_13 гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_4 . В ході проведення огляду було виявлено та вилучено автомобіль «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 , які постановою слідчого від 24.06.2019р. визнано речовими доказами по кримінальному провадженню (а.с. 9-13, 58-59 матеріалів досудового розслідування);
-копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 (а.с. 13 матеріалів досудового розслідування);
-висновком автотоварознавчої експертизи №15384 від 17.07.2019р., відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 на момент скоєння злочину становить 62781,90 грн. (а.с. 74-78 матеріалів досудового розслідування)

Належність, допустимість та достовірність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Щодо наданого стороною обвинувачення протоколу проведення слідчого експерименту від 27.07.2019р., то він не кладеться в основу висновків суду, оскільки не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, а тому, з урахуванням висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року по справі №740/3597/17, його належить розцінювати як допит, що не має

в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

Водночас, решта наведених вище доказів є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України незаконному заволодінні транспортним засобом.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не має судимості; одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; працює водієм ТОВ «СХІДУКРТРАНС», за місцем роботи характеризується добре; має місце реєстрації та постійне місце проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 66 КК України, не встановлено.

Судом не вбачається наявність щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_3 в розумінні, наведеному в п.1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Так, як зазначив Верховний Суд в постанові від 10.02.2020р. по справі № 643/13256/17, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
При цьому суд відзначає, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу в ході судового розгляду не в повній мірі визнавав вину у вчиненні кримінального правопорушення, зробив це лише після допиту всіх свідків; частково визнавши цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, більш ніж за 2 роки судового розгляду не відшкодував навіть ту суму, яку визнав; висловив готовність частково відшкодувати спричинену шкоду лише перед останнім судовим засіданням, за умови, що потерпілий звернеться до суду з проханням суворо не карати його.

Вказане, на переконання суду, свідчить про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, також не встановлено.

Щодо посилань сторони обвинувачення на наявність такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України), то суд вважає її наявність недоведеною.
Так, відповідно до примітки 1 статті 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 23.12.2005 N 14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», злочин, передбачений ст. 289 КК України, визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
При цьому судовим розглядом не встановлено, що на момент протиправного вилучення ОСОБА_3 13.06.2019р. належного потерпілому автомобіля «DAEWOO NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_1 обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, сам зміст обвинувачення, сформованого в обвинувальному акті, не містить посилання на скоєння ОСОБА_3 відповідного кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а зазначено це лише як обтяжуючи покарання обставину.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним нетяжким злочином; вік обвинуваченого; відношення обвинуваченого до скоєного злочину, його конкретні обставини; особу винного; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також судом враховується, що, хоча ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не має судимості, проте він притягувався до кримінальної відповідальності, визнавався винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України використанні завідомо підробленого документа (водійського посвідчення), тобто кримінального правопорушення, пов`язаного з веденням в оману особи щодо наявності у ОСОБА_3 певних прав. Отже, ОСОБА_3 має стійку настанову на вчинення кримінальних правопорушень відповідним способом шляхом обману.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливе без реального відбування покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України, яке буде достатнім та необхідним.

Щодо цивільного позову ОСОБА_10 , то останній просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_10 обґрунтовував тим, що своїми діями ОСОБА_3 завдав йому моральних та душевних страждань, зокрема:

-порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Внаслідок незаконного заволодіння належного йому транспортного засобу, він не міг вчасно виконувати взяті на себе обов`язки як підприємця;

-дії ОСОБА_3 є предметом насмішок знайомих потерпілого, що викликає у нього негативне психічне ставлення до даної ситуації, негативно впливає на стосунки зі знайомими;

-протягом тривалого часу з моменту вчинення протиправних дій ОСОБА_3 потерпілий не міг нормально харчуватися, оскільки переніс сильне душевне хвилювання. Зазначена обставина вплинула на загальне самопочуття та його душевний стан;

-душевні травми, які були заподіяні обвинуваченим не дають до теперішнього часу можливості потерпілому виконувати на належному рівні його роботу. При цьому, маючи інвалідність, після дії обвинуваченого стан здоров`я потерпілого значно погіршився, постійно виникає запаморочення, піднявся кров`яний тиск, посилися головні болі. Зазначене впливає на моральний стан потерпілого, викликає великі душевні страждання, оскільки фактично спонукає до постійного лікування та унеможливлює виконання робочих функцій. Той факт, що він не може за таких обставин працювати та забезпечувати сім`ю, зокрема малолітніх дітей, викликає в нього відчай.

Також потерпілий зазначав, що у момент, коли він дізнався про вчинення відносно нього злочину, він переніс значний душевний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та подальше існування його дітей. Він був змушений проходити амбулаторне лікування, почувається незручно, дискомфортно, змушений пристосовуватися до негативних умов існування.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вимогам потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
За змістом роз`яснень, наведених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Обвинуваченим ОСОБА_3 було частково визнано цивільний позов потерпілого - спричинена ним ОСОБА_10 моральна шкода оцінена ним у 5000,00 грн.

Суд вважає доведеним, що потерпілий ОСОБА_10 зазнав моральних переживань та душевних страждань через скоєння щодо нього злочину, обмеження внаслідок протиправних дій обвинуваченого можливості протягом певного часу користуватися належним йому майном, що потягло порушення звичайних умов життя, а тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду.
Водночас, надаючи оцінку щодо розміру відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, суд відзначає, що потерпілим не доведено причинного зв`язку між фактом перебування ним на стаціонарному лікуванні у період з 02.10.2019р. по 22.10.2019р. та діями обвинуваченого, адже, як вбачається з копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2548, наданої ОСОБА_10 , відповідне лікування обумовлене віддаленими наслідками перенесеної у 2007 році важкої черпно мозкової травми, забою головного мозку, субарахноїдальним крововиливом (у 2007 році лікувався в КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова», потім неодноразово в КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17», постійно лікується в неврологічному відділенні КНП «Міська лікарня №3»).

При цьому, виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості (ст. 3, ч. 3 ст. 23 ЦК України), суд вважає, що вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме суд оцінює її у розмірі 20 000,00 грн.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2019 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі рахувати з моменту прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «DAEWOO NUBIRA», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 залишити в розпорядженні фактичного володільця (вважати повернутими) ОСОБА_10 (а.с. 58-59 матеріалів досудового розслідування)

Процесуальні витрати в сумі 3140,00 грн. (три тисячі сто сорок грн. 00 коп.) на залучення експерта стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса». (а.с. 73 матеріалів досудового розслідування)

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2019 року на автомобіль «DAEWOO NUBIRA», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . (а.с. 63-65 матеріалів досудового розслідування)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1