Провадження № 1-кп/643/811/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006566 від 25.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006566 від 25.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що 24.08.2016 року до Московського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 за фактом крадіжки шляхом вільного доступу її речей та грошових коштів невстановленими особами, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Проведеними слідчо-розшуковими діями встановити осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення не виявилось можливим, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. За таких обставин прокурор вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно Витягу з кримінального провадження № 0006566 від 25.08.2016 року, 24.08.2016 року до Московського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 за фактом крадіжки шляхом вільного доступу її речей та грошових коштів невстановленими особами, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

25.08.2016 року начальником СВ було надано доручення слідчому ОСОБА_5 на проведення досудового розслідування.

25.08.2016 року було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка зазначила, що 24.08.2016 року біля 8 год. ранку на перехресті вул. Гвардійців-Широнінців/пр. Ювілейний у м. Харкові вона зустріла свого друга ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого не бачила років 15. Під час розмови він запропонував відзначити свято, після чого вони купили «сідр» та пішли до неї додому за місцем проживання. По дорозі до них підійшов чоловік, якого вона раніше не знала, але він був другом ОСОБА_6 . Надалі вони втрьох пішли до неї за місцем проживання. В неї вдома, вони випили «сідр» та надалі вона пішла до кімнати, де на ноутбуці увімкнула фільм, ОСОБА_7 зі своїм другом зайшли до неї у кімнату. Під час перегляду фільму вона заснула, а коли проснулась, то побачила, що його друга зі своїм знайомим немає, також у кватирі були відсутні наступні речі: ноутбук, телевізор, мобільний телефон, гроші у розмірі 20 000, 00 грн. та срібна підвіска.

Будь-які відомості про вчинення органом досудового розслідування дій, у період з 26.08.2016 року по 18.12.2020 року матеріали кримінального провадження не містять.

18.12.2020 року начальником СВ було надано доручення слідчому ОСОБА_8 на проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, і лише 08.10.2021 року було винесено постанову про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_8 , у порядку ст. 40 КПК України надав доручення співробітникам оперативного підрозділу виконати наступні слідчі дії:

- встановити та допитати свідків, яким відомі обставини вчинення злочину;

- встановити повні фактичні дані та місце фактичного проживання особи, яка здійснила вищевказаний злочин;

- перевірити осіб, що раніше притягались за скоєння аналогічних злочинів;

- провести інші слідчі (розшукові) дії направлені на швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального правопорушення;

- зобов`язано оперативних співробітників надати мотивовану відповідь разом з матеріалами, які отримані під час виконання доручення.

Відповідно до рапортів, під час роботи по дорученню проводились заходи направлені на встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, однак позитивного результату отримано не було.

Крім того, оперативними співробітниками зазначено, що в ході виконання доручення проводились заходи на встановлення осіб, які займаються збутом викраденого майна, але виконаними заходами позитивного результату отримано не було.

З наданих суду матеріалах кримінального провадження вбачається, що у ньому не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та не вручено відповідно до вимог ст. 278 КПК України повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Також суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, згідно яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Між тим, відповідно до ст. ст. 283, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

У п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Суд, не зважаючи на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вважає, що органом досудового розслідування не вжито всіх дії, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З матеріалів кримінального провадження № 0006566 від 25.08.2016 вбачається, що органом досудового розслідування не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, в т.ч. відсутні відомості щодо перевірки причетності до вчинення злочину осіб, на яких вказувала потерпіла у своїх поясненнях.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у даному кримінальному провадженні жодна особа крім потерпілої не була допитана, відсутні інші слідчі (розшукові) дії, направлені на повне, всебічне та неупереджене встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Слідчий є основним виконавцем роботи з досудового розслідування кримінальних правопорушень і несе відповідальність за законність та своєчасність проведення слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, і прийняття законних і обґрунтованих поточних і підсумкових процесуальних рішень.

Також слід зазначити, що нагляд за законністю порушення та закриття справи здійснює прокурор. Завдання нагляду прокурора за додержанням законів при проведенні досудового розслідування, відповідно до ст. 29 Закону України "Про прокуратуру", полягає у сприянні: 1) розкриттю злочинів, захисту особи, її прав, свобод, власності, прав підприємств, установ, організацій від злочинних посягань; 2) виконання вимог закону про невідворотність відповідальності за вчинений злочин; 3) запобіганню незаконному притягненню особи до кримінальної відповідальності; 4) охороні прав і законних інтересів громадян, які перебувають під слідством; 5) здійсненню заходів щодо запобігання злочинам, усунення причин та умов, що сприяють їх вчиненню.

Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування, прокурор має виконувати завдання кримінального провадження, передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Виконанню цих завдань прокурора і має сприяти здійснення ним наданих йому процесуальних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 36 КПК України.

З огляду на це, суд вважає, що досудове розслідування кримінального провадження № 0006566 від 25.08.2016 не може відповідати вимозі ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України.

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 у справі № 643/9966/21.

Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0006566 від 25.08.2016, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0006566 від 25.08.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Відтак, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006566 від 25.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Кримінальне провадження № 0006566 від 25.08.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційної скарги поновлено, вважається, що ухвала набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1