Справа № 359/9624/14-к
Провадження № 1-кп/359/5/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_14 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0000483, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2014 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, згідно обвинувального акту, 29.03.2014 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_14 разом із ОСОБА_17 перебували в металевому човні марки "Прогрес-2" на р. Дніпро, поблизу риболовецької бази "Рудяки", що розташована на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, де ловили рибу за допомогою вудок. Під час ловлі риби двигун човна, на якому вони йшли по воді, заплутався в риболовецьку сітку та зупинився. ОСОБА_14 разом із ОСОБА_17 виплутали дану сітку з двигуна та продовжили йти по воді на човні, ловлячи при цьому рибу. Через деякий час, двигун їхнього човна знову заплутався в риболовецьку сітку та зупинився. ОСОБА_14 та ОСОБА_17 знову виплутали дану сітку та вирішили її витягти з води до човна, щоб в майбутньому уникнути заплутування двигуна, усвідомлюючи при цьому, що ніяких незаконних дій вони не вчиняють, оскільки дана сітка являється забороненим знаряддям лову та вилов риби за допомогою даної сітки заборонено законом.

Під час того, коли ОСОБА_14 та ОСОБА_17 виплутували сітку з двигуна та збирали її до човна, до них по воді, на човні марки "SКІРРЕR", підійшов ОСОБА_11 , який почав виражатися в їхню адресу нецензурною лайкою.

В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в човні марки "SКІРРЕR" на р. Дніпро, поблизу риболовецької бази "Рудяки", на території Головурівської сільської ради Бориспільського р-ну Київської області, проявляючи особливу зухвалість, з метою самоствердитись за рахунок завдання фізичного болю, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, використовуючи малозначний привід, висловився на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_17 нецензурною лайкою та почав погрожувати їм вбивством.

Після цього ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, тримаючи в руці револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, який заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, нічого не пояснюючи, почав здійснювати постріли в сторону ОСОБА_14 влучивши йому в кисть лівої руки. Незаконні дії ОСОБА_11 були припинені ОСОБА_17 , який вибив з руки ОСОБА_11 револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", та разом з ОСОБА_14 , доставили останнього на берег.

Згідно висновку експерта №180Д від 16.06.2014 року, у ОСОБА_14 малися тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кисті, яке виникло від дії кулі при пострілі з вогнепальної зброї. Виявлене у ОСОБА_14 тілесне ушкодження за своїм характером тягне розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованого йому злочині своєї вини не визнав повністю, та показав, що вони з товаришами домовилась поїхати на рибалку. 29 березня 2014 року близько 04:15 год. до нього заїхав товариш ОСОБА_16 на своєму авто марки "Renault", він взявши свої рибальські снасті, зокрема: спінінги, воблера, ехолот, тощо, вийшов до нього і вони поїхали в його гараж. Він взяв там свій гумовий човен і вони поїхали до ст. м. "Осокорки", де зустрілися з іншими своїми товаришами, а саме: ОСОБА_25 , ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , які приїхали на іншій машині. Випивши каву, вони направилися в район риболовецької бази "Рудяки", де вони зупинились на одному із берегів річки Дніпро. Він дістав свій човен, накачав, закріпив мотор, а ОСОБА_25 свій човен, розклали рибальські снасті. В цей час, на автомобілі, до них під`їхав незнайомий чоловік, представився ОСОБА_27 , і попросив у них насос для гумового човна, оскільки свій він забув. На що вони погодились. ОСОБА_25 поїхав із цим чоловіком, щоб насос не зник, і трохи згодом повернувся до них. Поки вони чекали ОСОБА_25 , то він із ОСОБА_26 випили по 3, грам 20 чи 30, чарки горілки. Вказана горілка була в пластиковій пляшці, то марка йому невідома. Потім вони спочатку спустити на воду човен, в який сіли ОСОБА_28 разом із ОСОБА_15 , та попливли рибачити. Потім вже спустили його човен на воду, він в нього сів один, і також поплив рибалити. ОСОБА_16 та ОСОБА_26 залишились рибачити на березі. Він спочатку почав рибачити вдовж берега, там був як канал, де закинув два спінінги з воблерами, і через незначний час зачепився за сітку. Він виплутавши із сітки воблер, роздивився цю сітку, та зрозумів, що це браконьєрська сітка. Тому він став збирати цю сітку, щоб не проводився незаконний вилов риби. Вказує, що він давно займається рибалкою, входить в інтернет-клуб "Дім рибака", має активну життєву позицію, як і інші рибаки-члени клуби, разом із якими вони неодноразово здійснювали боротьбу із браконьєрами, і тому не міг стояти осторонь, коли побачив, що ці сітки є браконьєрськими. Зібравши десь половину цією сітки, до нього на човні підплили два чоловіки, один із яких був ОСОБА_27 , які стали допомагати йому зібрати цю сітку. Зібравши сітку, вони її забрали із собою, щоб утилізувати на березі, а він продовжив рибалити. Пропливши десь 500 м, він знову зачепився воблером за сітку. Він дістав цю сітку також, та дібравшись до очерету, який був поряд, та викинув цю сітку в очерет. В цей момент до нього піді їхав човен типу "Казанка" на моторі, в якому перебувало двоє невідомих чоловіків, які розпочали своє спілкування із висловлення йому погроз, виражалися в його адресу нецензурною лайкою, виражаючи свої претензій з приводу того, чого він лізе до сіток. Вони йому сказали, що вони його переїдуть і його ніхто не знайде. Відчуваючи небезпеку за своє життя, він відразу розвернув човен, почавши плисти в сторону до берега, де вони припаркувалися. Ці ж чоловіки вказану сітку загрузили собі в човен, і почали плисти за ним на значній швидкості, пропливши дуже близько до нього, оббризкавши його повністю водою, направляючись в сторону їх стоянки. Він відразу зателефонував до ОСОБА_16 , щоб він подивився, куди буде плисти цей човен. Припиливши до берега, ОСОБА_16 повідомив, що човен звернув на базу "Рудяки". Пробувши на березі десь півгодини, він знову сів у човен та поплив рибалити. Близько години він рибалив, неодноразово чіпляючись за сітки, однак не чіпав вже їх, побоюючись за своє життя. Однак, в одній із сіток заплутався мотор від човна, і він не міг далі плисти. Виплутавши мотор із сітки, він вирішив вже цю сітку витягнути. Десь близько 12:30 год., коли він майже витягнув цю сітку, до нього під`їхав металевий човен марки "Прогрес", де перебувало 2 раніше незнайомих йому чоловіки, якими в подальшому виявилися ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , які із далеку запитали в нього, чи потрібна йому допомога. На що він повідомив, що ні, оскільки сітки залишалось 2-3 м, і він сам може з цим впоратися. Він продовжив витягувати цю сітку, не звертаючи увагу на тих чоловіків, і коли він підняв голову, то вказаний човен вже був впритул до його човна, і ОСОБА_17 , який сидів спереду, на носі човна, зі словами: "Тебе ж попереджали", наніс йому удар в голову, від якого він відразу втратив свідомість. ОСОБА_14 в цей час перебував позаду, він сидів в човні на моторі. Він прийшов до тями, коли його кинули на землю, і відразу 3-4 людини почали його бити ногами. Від вказаних ударів він знову втратив свідомість. Прийшовши до тями від того, що в нього задзвонив телефон, він побачив, що лежить на березі, а ноги були його у воді. В цей момент до нього підійшов невідомий йому чоловік, який був у камуфляжній куртці, із написом на ній "Старший єгер", який витягнув у нього телефон із карману та забрав його. За свої обурення з приводу таких його дій, він отримав удар в обличчя від вказаного чоловіка, який потім пішов. Не може повідомити чи падав він у воду. Однак, одяг на ньому був мокрий та брудний. Через деякий час під`їхав дільничний інспектор, з яким він спілкувався. Трохи згодом вже приїхала СОГ, у складі 3-ох осіб, до якої входила слідча ОСОБА_22 . Вони почали оглядати його човен. Підійшовши до них, він помітив, що в його човні відсутні його рибальські снасті, мотор, ехолот та інше, про що він повідомив слідчій, яка не реагуючи на це, сказала, що вона не бажає з ним спілкуватися. При цьому він помітив, що фотограф фотографував у човні, на сидінні, якісь пістолет схожий на револьвер, якого він раніше не бачив. Також він побачив, що там лежить якась риба, однак в той день він нічого не зловив. Він майже всю рибалку витягував браконьєрські сітки, за які постійно чіплявся. Будь-яких алкогольних напоїв в його човні не було, оскільки горілку привіз ОСОБА_25 , яку останній забрав на свій човен. Виявлені предмети та речі в його човні під час огляду йому не належать, і як вони опинилися там йому невідомо. Пізніше до нього підійшла слідча ОСОБА_22 з проханням, щоб він сказав, що цей пістолет належить йому, і він забере його додому. На що він відмовився в категоричній формі, повідомивши, що цей пістолет йому не належить, його походження йому невідоме. Ні в нього, ні в його товаришів будь-якого пістолету на рибалці не було. В нього взагалі ніколи в житті не було будь-якої зброї. На рибалку він бере лише рибальській ніж, якій не являється зброєю. Після огляду його човен погрузили в автомобіль поліції, його також посадили в авто, і вони поїхали до Бориспільського ВП. Там його допитував працівників поліції на прізвище ОСОБА_29 , якому він повідомив аналогічні обставини, а також зробив заяву про вчинення відносно нього злочину. Йому також надали направлення до Бориспільської ЦРЛ на судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень. Пізніше працівник поліції повіз його до Бориспільської ЦРЛ, однак для проходження огляду на стан сп`яніння. Він зайшов до якось кабінету, щось там подув, і йому сказали, що він п`яний. Будь-яких результатів тесту йому не показували. Будь-яких ушкоджень ОСОБА_30 він не наносив, та і не міг цього зробити навіть фізично, оскільки після удару ОСОБА_17 втратив свідомість. Будь-яких вистрілів не здійснював, оскільки зброї в нього не було. Звідки ОСОБА_31 отримав ушкодження йому невідомо. Ні в адресу ОСОБА_32 , ні в адресу ОСОБА_17 він нецензурною лайкою не виражався та не погрожував їм, будь-якого конфлікту не було, йому відразу ОСОБА_17 наніс удар. Таким чином, злочин будо вчинено проти нього, оскільки йому завдали тілесні ушкодження, на тілі було багато синців, забої, зламане ребро, а також викрали його особисті речі, які знаходилися на човні до того, як він втратив свідомість. По даному факту здійснюється досудове розслідування. Він звертався до лікаря за місцем свого проживання у м. Києві 31.03.2014 року, який зафіксував всі наявні у нього тілесні ушкодження. Через деякий час зателефонував йому слідчий, викликав до Бориспільського ВП. Він був впевнений, що його викликали з приводу, поданої ним заяви, однак приїхавши, виявилось, що подали заяву про вчинення злочину ним.

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 , безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, вивчивши документи як докази, на які посилався прокурор, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати у яких прокурор просив: ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а обвинувачений, який не визнав своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, та його захисники просили його виправдати, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_11 не вбачається складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки його вина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а прокурором, у тому числі, не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судом були допитані потерпілий та свідки обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_11 , в інкримінованому йому злочині.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 показав, що 28.03.2014 року він домовився зі своїм товаришем ОСОБА_17 про риболовлю на водоймі в с. Стайки, що навпроти риболовецької бази "Рудяки". Наступного дня близько 06:00 год. вони зустрілися та поїхали на риболовлю. Приїхавши в с. Стайки, вони орендували металевий човен марки "Прогрес", та близько 07:00 год. вони вийшли на воду. Вони рибалили спінінгами для ловлі хижої риби. Вудочок в них не було. В процесі рибалки їм зателефонували знайомі, з якими вони домовилися зустрітися на базі "Рудяки", щоб разом пообідати. Припливши до бази "Рудяки", вони зателефонували знайомим, які повідомили, що будуть трохи пізніше. Тому, вони відпливши 1,5 чи 2 км від берегу, продовжили рибалити. В ході рибалки їх мотор заплутався у сітці, вони виплутали, і далі рибалили. Трохи згодом мотор знову заплутався в сітці, з якої вони почали вирізати його, щоб мати змогу плисти далі. В цей час, із правого борту їх човна, до них підпилив раніше невідомий їм чоловік, як пізніше виявилось це був ОСОБА_11 , на гумовому човні темно-зеленого кольору, який відразу розпочав своє спілкування із погроз. Останній дістав якісь пристрій схожий на зброю, типу револьвер, оскільки там був барабан, марку якого він не знає, та і не міг її бачити, виражаючись в їхню адресу нецензурною лайкою, сказавши: "Ви попалися. Зараз буду вас вбивати", розпочав стрільбу. В якій саме руці ОСОБА_11 тримав пістолет не пам`ятає. Однак, револьвер він наставив саме на нього, і перші постріли пішли в нього, і він влучив йому в кістку лівої руки. Після першого пострілу ОСОБА_17 відразу накинувся на ОСОБА_11 , оскільки знаходився ближче до нього, щоб відібрати в нього зброю. Він знаходився в човні на моторі, розплутував сітку. Між ОСОБА_17 та ОСОБА_11 розпочалася боротьба, а він в цей час тримав ОСОБА_17 за ноги, щоб останній не впав із човна, оскільки він майже всім тілом перебував на гумовому човні. При цьому далі продовжувати лунати постріли. Гумовий човен почав перевертатися, і якісь речі, що були в човні, мотор, а також ОСОБА_11 впали у воду. Що залишилось на човні не пам`ятає. Він ледь зміг втримати ОСОБА_17 , щоб і останній не впав. Вода була дуже холодна, тому вони почали витягувати ОСОБА_11 із води, затягнувши його до себе в човен. Його витягнув ОСОБА_33 , а він допомагав йому лише однією рукою, оскільки друга рука боліла від поранення. Також його гумовий човен взяли на буксир і попливли до берега. Вже на моторі був ОСОБА_17 . Будь-якого конфлікту як такого між ними із ОСОБА_11 не було, останній не висловлював будь-яких претензій в їх бік. ОСОБА_11 підпливши до них, відразу почав погрожувати і розпочав стрільбу. Підстави і причини такої поведінки ОСОБА_11 йому невідомі, однак вважає, що це пов`язано із тим, що вони витягували браконьєрську сітку, яка можливо йому належала. У човні ОСОБА_11 вже поводив себе спокійно, щось бормотав собі під ніс. Начеб то свідомість ОСОБА_11 не втрачав. Припливши до бази "Рудяки", вони допомогли ОСОБА_11 вилізти із човна, посадили його там. Також на березі ще був єгер та багато людей. Хтось йому надав першу медичну допомогу, однак хто саме не пам`ятає. Згодом приїхали працівники поліції, яких вони викликали, але хто саме не пам`ятає. На березі обвинувачений поводив себе неадекватно, агресивно, виражався нецензурною лайкою, ображав співробітників поліції, погрожував фізичною розправою, особливо слідчій. Він перебував в стані алкогольного сп`яніння, була порушено координація рухів, поводив себе зухвало і неадекватно. Працівники поліції відібрали в нього пояснення. Події, які відбувалися на воді ніхто не міг бачити, оскільки через плавні нічого із берега не видно. Будь-яких рибаків поряд також не було. Де дівся пістолет з якого стріляв ОСОБА_11 йому невідомо. Він бачив як працівники поліції фотографували пістолет, який знаходився в гумовому човні. Під час проведення огляду місця події він безпосередньо присутній не був, бо йому надавали медичну допомогу. Він знаходився на відстані близько 30 м. Він бачив лише речі, які фотографував працівник поліції, зокрема револьвер, який знаходився в гумовому човні, однак де саме він лежав не пам`ятає. Револьвер був чорного кольору, марка йому невідомо, до рук він його не брав, і безпосереднього його не оглядав. Які ще знаходились речі у човні також не пам`ятає. В нього відібрали пояснення працівники поліції, а потім він поїхав до лікарні, не заїжджаючи до Бориспільського ВП, де йому надали кваліфіковану медичну допомогу. Направлення до Бориспільської ЦРЛ для визначення ступеню тілесних ушкоджень працівники поліції йому не надавали. Спочатку лікарі не змогли витягнути йому кулю із руки, оскільки вона рухалася і могла зачепити судини. Тому десь через місяць чи півтора його знову прооперували, і вже дістали кулю із руки, яку віддали йому. В подальшому дану кулю він особисто передав слідчому ОСОБА_24 . Також надавав слідчому всю медичну документацію з приводу його лікування від поранення. На даний час він не має претензій, однак поданий їм цивільний позов підтримує в повному обсязі. На уточнюючі питання сторони захисту, потерпілий ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_17 це його гарний товариш, однак останні декілька років взагалі не спілкуються , через зайнятість на роботі та в сімейних справах. Із ОСОБА_34 та його братом ОСОБА_35 знайомі як рибаки, Це знайомі із якими вони домовлялися зустрітися, щоб пообідати разом. З вказаними особами вони зустрілися вже тоді, коли припливли на базу "Рудяки" разом із ОСОБА_11 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що 28 березня 2014 року ОСОБА_11 запросив його на рибалку. Наступного дня близько 04:00 год. ранку він заїхав за ОСОБА_11 , останній вийшов з дому із рибальськими снастями: спінінги, воблера тощо. Потім вони поїхали до ОСОБА_11 в гараж, де останній взяв свій резиновий човен, мотор марки "Меркурі" до нього та ехолот. Після чого вони поїхали до ст. м. "Славутич", де зустрілися з іншими рибаками, яких він раніше не знав, а саме: ОСОБА_36 (свідок ОСОБА_25 ), ОСОБА_37 (свідок ОСОБА_15 ) та ОСОБА_38 . Це були знайомі ОСОБА_11 , з якими вони разом поїхали рибалити. Вказані особи приїхали на своєму авто, і він їхав позаду них, бо не знав куди саме треба їхати. Десь через годину чи півтори вони приїхали на місце рибалки, де на березі річки Дніпро, почали розкладати свої речі та рибальські снасті. Волуйко надував свій гумовий човен, а ОСОБА_15 свій. Трохи згодом до них під`їхав якісь чоловік, і попросив насос, щоб надути свій гумовий човен. ОСОБА_11 надав насос, однак ОСОБА_25 поїхав із вказаним чоловіком, щоб насос точно повернули. Трохи згодом ОСОБА_25 повернувся назад, і вони із ОСОБА_11 випили трохи горілки, десь по дві маленькі чарки. Марка горілки йому невідома, оскільки горілка була у пластиковій плашці, без будь-яких етикеток. Після цього ОСОБА_25 та ОСОБА_15 сілу в човен і по пливли рибалити. У свій човен вони забрали горілку, оскільки її привіз ОСОБА_25 . ОСОБА_11 сів у свій човен один і також поплив рибалити, однак в іншу сторону. Будь-яких алкогольних напоїв у човні ОСОБА_11 не було. Він із ОСОБА_39 залишилися рибалити на берегу. Через деякий час, близько 11:00 год. йому зателефонував ОСОБА_11 , і попросив подивитися в яку сторону буде плисти човен, який наближався до місця, де вони зупинились. Потім він побачив як дійсно пропливає якісь металевий човен на моторі, на дуже значній швидкості, в сторону якось бази, яка була поряд. У вказаному човні знаходились два чоловіки. Через незначний час до берега приплив ОСОБА_11 , який перебув у дуже схвильованому стані, і повідомив йому, що він постійно плутався у сітка, і в нього заплутався мотор, і коли він його витягував із сітки, то до нього під`їхали браконьєри, які стали йому погрожувати, сказавши, що перевернуть його човен. Він дуже злякався і приплив до берега. Побувши трохи на березі, ОСОБА_11 знову поплив рибалити, оскільки до цього він нічого не спіймав. Після цього він спілкувався із ОСОБА_11 по телефону, і останній повідомив йому, що все добре. Пізніше він ще зателефонував до ОСОБА_11 , однак після 12:00 год. останній на зв`язок не виходив. Він почав хвилюватися за ОСОБА_11 , ходив по берегу то в одну, то в іншу сторону, однак ОСОБА_11 ніде не було. Потім до берегу припливли ОСОБА_25 разом із ОСОБА_15 , яким він все розповів. Вони сіли у їхній човен та поїхали шукати ОСОБА_11 на воді, однак його ніде не було. Близько 16:00 год., повернувшись на берег, він у своєму телефоні знайшов номер знайомого ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_40 , якому він зателефонував, і який йому повідомив, що у ОСОБА_11 відбувався якісь конфлікт із браконьєрами, і він перебуває в поліції в м. Бориспіль. За весь час його перебування на березі, будь-яких конфліктів між ОСОБА_11 та іншими особами він не бачив. Жодних пострілів, криків, конфліктів на воді він не чув, На березі була повна тиша. Більше того дня ОСОБА_11 він не бачив, останній зателефонував йому в понеділок, щоб він відвіз його на судово-медичну експертизу в м. Бориспіль. Однак, побачивши стан в якому перебував ОСОБА_11 , який був дуже сильно побитий, в нього боліли ребра, голова, він повідомив йому, що в м. Бориспіль не повезе його, бо це дуже далеко. Тому він відвіз його на судово-медичну експертизу до лікарні, яка була поряд із місцем проживання ОСОБА_11 . Однак, лікар повідомив, що йому необхідно терміново в лікарню, і він повіз його в лікарню, а пізніше вже додому. По дорозі ОСОБА_11 повідомив, що на нього напали браконьєри, побили та викрали його особисті речі. Будь-якої зброї у ОСОБА_11 , того дня, він не бачив. Ні в кого із осіб, що були на рибалці він також не бачив пістолетів чи іншої зброї. Також рибальської сітки ні в кого з них не було, рибалили на вудочки та спінінги. Вилов сіткою незаконний.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що за три дні до закриття сезону риболовлі (29 березня) 2014 р., вони із товаришами поїхали на рибалку, попередньо про це домовившись. Приїхавши на берег річки Дніпро, вони розпакували свої речі, розклали рибальські снасті та накачали гумові човни, один з яких належав ОСОБА_11 , а інший ОСОБА_25 перед рибалкою ОСОБА_11 та ОСОБА_25 , на березі, випили десь по дві металеві чарочки (20-30 грам) горілки. Марку горілки він не знає, бо вона була у пластиковій плашці. Потім він із ОСОБА_25 сіли в його човен, і поплили рибалити. При цьому ОСОБА_25 поклав горілку до них у човен, бо це він її привіз, та в подальшому він випив одну чарку горілки, як вони спіймали щуку. За ними у свій човен сів ОСОБА_11 і також поплив рибалити, однак не за ними, а в іншу сторону. На березі залишився ОСОБА_36 (свідок ОСОБА_16 ) та ОСОБА_38 . Під час рибалки вони ОСОБА_11 на воді не бачили, але декілька разів із ним спілкувалися по телефону. ОСОБА_11 повідомив їм, що нічого не спіймав. Також останній повідомляв, що дуже багато сіток, і він за них чіпляється. Вони також під час рибалки неодноразово чіплялися за сітки, їх було там дуже багато. Близько 13:00 год. вони повернулися на берег, де пообідали та попливли далі рибалити. Повернувшись на берег, ОСОБА_16 повідомив, що ОСОБА_11 не виходить на зв`язок. Вони сіли всі разом в човен та попливши його шукати, однак останнього ніде не було. Вони повернулись на берег, бо вже закінчувалось пальне. Коли вони шукали ОСОБА_11 то повз них пропливав якісь катер на дуже великій швидкості. Пізніше ОСОБА_16 з комусь телефонував, та довідався, що ОСОБА_11 знаходиться десь у м. Бориспіль. Про що повідомив їм. Ні в кого із осіб, які були на рибалці будь-якої вогнепальної чи іншої зброї він не бачив. Будь-якої зброї чи пістолетів у ОСОБА_11 також він не бачив. У ОСОБА_11 був лише ніж, який є у кожного рибака. У жодного із них не було рибацьких сіток, оскільки вони в такий спосіб не рибачать, на них ловлять лише браконьєри. Будь-яких пострілів, криків, конфліктів на воді він не чув. Трохи згодом ОСОБА_11 повідомив, що коли він виплутувався із сітки, то на нього напали браконьєри, які його побили і в нього поломані ребра.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що з ОСОБА_14 вони товаришували із знає із 2011 року. Однак, останні три роки не підтримують будь-яких відносин. 29 березня 2014 року він разом із ОСОБА_14 поїхали на рибалку в с. Стайки, попередньо про це домовившись. Приїхавши в с. Стайки, вони взяли в оренду металевий човен, на який поставили свій мотор і поїхали рибалити. Під час рибалки, неподалік бази "Рудяки", десь на відстані 1 км від бази, вони заплутались у сітці. Він знаходився на носі човна, а ОСОБА_14 біля мотора. Коли вони вже майже виплутались із сітки, він почав діставати цю сітку. Витягнувши цю сітку із води, він почув якісь голос, зі сторони правого борту, і обернувшись, він побачив, що до їх човна підплив гумовий човен. У вказаному човні знаходився раніше невідомий йому чоловік, як пізніше виявилось це був ОСОБА_11 , який тримав в руках пістолет, типу револьвер, оскільки в нього був барабан, та висловлював в їх адресу якісь погрози, зокрема: "Стій, стріляти буду". Що точно казав ОСОБА_11 він не пам`ятає. Жодних претензій в їх адресу ОСОБА_11 не висловлював, однак його поведінка була неадекватною. Він розмахував вказаним пістолетом то в його сторону, то в сторону ОСОБА_14 , а потім розпочав стрільбу. Після першого пострілу, який був хаотичний, а тому він ні в кого не попав, він відразу накинувся на ОСОБА_11 , із їхнього човна, і останній відкинувся назад, а він лежав на ньому, та між ними розпочалася боротьба. В цей час ОСОБА_14 тримав його за ноги, щоб він не випав із човна. В ході боротьби він намагався відібрати у ОСОБА_11 пістолет, однак в нього це не відразу вийшло. Він спочатку ніби то заблокував його руку, однак він її вирвав, і останній знову почав стріляти. Куди саме він стріляв йому невідомо, оскільки рука ОСОБА_11 була в нього за спиною. Скільки було пострілів він не пам`ятає. Потім вивернувши руку ОСОБА_11 він все таки вирвав в нього із руки пістолет, схопивши його за ствол, який він кинув у їхній човен. Потім човен ОСОБА_11 почав сильно хитатися, майже перевернувся, і ОСОБА_11 впав у воду, а його втримав ОСОБА_14 . Вода була дуже холодна, і вони почали діставати ОСОБА_11 із води. Боротьба між ними тривала декілька хвилин. Витягнувши його із води, побачили, що ОСОБА_11 без свідомості, вони його поклали у човен. В цей час він побачив, що у ОСОБА_14 є поранення, була якась дірочка та йшла кров із руки. Особисто він кулю не бачив в його руці. Коли саме поранили ОСОБА_14 він не бачив, бо боровся із ОСОБА_11 . Також вони взяли човен ОСОБА_11 та направились на берег. Причини такої поведінки ОСОБА_11 йому невідомі, але вважає, що можливо це пов`язано із тим, що вони витягували із води браконьєрську сітку, яка могла належати ОСОБА_11 . Обвинувачений прийшов до свідомості вже на березі, і знову поводив себе якась неадекватно. На березі був єгер, який звернувся до ОСОБА_11 , на що останній почав виражатися в його адресу нецензурною лайкою, а потім схопився та почав тікати у воду. Вони його наздогнали та повернули назад. Також вони викликали працівників поліції. Спочатку приїхав дільничний інспектор, а потім вже СОГ. ОСОБА_11 продовжив поводити себе неадекватно, та весь час ображав слідчу та виражався в її адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння, в нього був запах алкоголю із порожнини рота. На березі ОСОБА_14 начеб то надавали якусь медичну допомогу, перемотували його руку. Також на базі "Рудяки" були їх знайомі ОСОБА_41 , його брат ОСОБА_42 , а також ще хтось. Це їхні знайомі, з якими вони домовились разом зустрітися та пообідати на базі "Рудяки". Вони припливли туди на катері, оскільки також рибалили. На момент приїзду СОГ пістолет знаходився у їхньому човні, він його не чіпав, і на запитання слідчої з приводу пістолету, він відразу показав, де він знаходиться. В подальшому працівники поліції діставали його із їхнього човна. Потім слідча проводила огляд гумового човна. Він був присутній під час цього огляду, однак не дивився, що знаходилося у човні ОСОБА_11 , а тому не пригадує, які там речі знаходились. Начеб то був якісь обривок сітки, щоб була риба не пам`ятає. Пістолета у човні ОСОБА_11 не було, та і не могло бути, оскільки вирвавши його в нього з рук, він кинув його у їхній човен. Модель та марка пістолета він не пам`ятає. Рибацьких снастів у човні ОСОБА_11 не було. 3-5 воблерів із човна ОСОБА_11 причепилися до його одягу, мабуть під час боротьби між ними. На човні була наче порожня пляшка з під горілки. Після ознайомлення зі змістом протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року (т.1 а.с.87-89) підтвердив, що в ньому проставлений його підпис. Разом з тим свідок не зміг підтвердити, що зміст даного протоколу відповідає дійсним обставинам, оскільки пістолета в гумовому човні не було, і він був у їхньому човні. Як він там опинився йому невідомо. З приводу того, чи роз`яснювали йому права та обов`язки як понятого, свідок зазначив, що не пам`ятає. На момент приїзду працівників поліції, він їм повідомляв, що був безпосереднім очевидцем події. Зазначив, що зі слів ОСОБА_14 йому відомо, що під час першої операції в нього не змогли вилучити кулю, і витягнули її вже через певний час.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що точної дати не пам`ятає, близько 4-5 років назад, він на той момент працював єгерем у громадській організації "Українське товариство мисливців та рибалок". Він перебував на роботі, а саме на базі "Рудяки", що знаходиться в с. Кийлів Бориспільського району, знаходячись на парапеті, побачив, що невідомі йому чоловіки на металевому човні типу "Прогрес" тягнуть за собою на мотузці гумовий човен. У металевому човні було два чоловіки, а у гумовому човні один чоловік, який лежав, крутився. Вони припливли до берега, він підійшов до них, та побачив, що у потерпілого з руки йшла кров, була поранена долоня, і він попросив викликати поліцію. Обвинувачений випав із гумового човна та поліз на берег. Безпосереднім очевидцем подій він не був. Будь-яких пострілів, криків на воді він не чув. Всі обставини відомі зі слів потерпілого, який повідомив йому, що вони рибалили на спінінг і зачепилися за сітку. Вони почали вирізати цю сітку, і до них підплив обвинувачений, виражаючись в їх адресу нецензурною лайкою, почав стріляти по них. Також повідомили, що обвинувачений перевернувся на човні, впав у воду і вони його витягували. Він викликав працівників поліції, а також намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, обробивши рану зеленкою, замотав руку якоюсь ганчіркою. Бачив, що начеб то в потерпілого в долоні було дві дірки. Обвинувачений на березі поводив себе неадекватно, погрожував йому, виражався нецензурною лайкою як в бік людей, які там перебували, так і в бік працівників поліції, викинув телефон, побіг у воду. Вони його витягнули із води, він впав та заснув. Останній перебував в стані алкогольного сп`яніння або якогось іншого з огляду на його таку поведінку. Працівники поліції провели огляд гумового човна, звідки вилучили зброю пістолет типу "Флобера", набої, які були в пістолеті, сітку, якусь рибину. Візуально оглянувши човен, пістолета видно не було. Пістолет знаходився в середині човна, засунутий між балоном і дном човна. Працівник поліції потягнув за сітку, вилізла рибина, а потім пістолет. Працівник поліції відкрив барабан в пістолеті, а там були набої. Також вони вилучили човен, і забрали ОСОБА_11 до відділу поліції. Він приймав безпосередньо участь під час проведення огляду. Однак, чи підписував він якісь документи не пам`ятає. Будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 він не бачив, однак він до нього особливо не придивлявся.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що у 2014 році працювала в Бориспільському районному відділі поліції на посаді старшого слідчого. Точну дату не пам`ятає, у березні 2014 році, вона перебувала на чергуванні у складі СОГ. Отримала виклик від чергового про злочин на базі "Рудяки". У складі СОГ, до якої входили водія, вона як слідча та дві особи, один із яких був експерт, вони виїхали на місце події. Прибувши на базу, їх зустрів єгер, який супроводив їх до місця події. На березі річки Дніпро знаходився гумовий човен, дільничні інспектори, якісь люди. На березі стояв гумовий човен. Також був ще якісь перевернутий човен, на якому сидів якісь чоловік, який був у мокрому одязі та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як пізніше виявилось це був ОСОБА_11 . Безпосереднім очевидцем подій вона не була, їй все відомо зі слів потерпілого, який повідомив, що ОСОБА_11 стріляв по них на воді, та травмував йому руку. При цьому у потерпілого була травмована долонь, оскільки була перемотаною. Вона поросила його розмотати руку, і побачила, що поранення було із тильної сторони долоні, ймовірно від резинових куль. В подальшому вона проводила слідчу дію огляд місця події. Вказана слідча дія проводилася за участі понятих, яких вона запросила із людей, що перебували на базі. Під час даної слідчої дії вона оглядала гумовий човен, всередині якого було виявлено пістолет, гільзи, одна риба та сітка. Також у човні була ще порожня пляшка з під горілки та закуска. При цьому експерт витягнув револьвер і поклав його на човен, де його оглядав та фотографував. Всі виявлені та вилучені речі експертом були упаковані до спецпакетів. Також було вилучено і гумовий човен. За наслідками проведення даної слідчої дії нею було складено протокол огляду місця події. У зв`язку з чим нею могли бути допущені технічні помилки при складанні протоколу. Після закінчення слідчої дії, ОСОБА_11 посадили до службового авто і повезли на освідування до Бориспільської ЦРЛ, виписавши відповідне направлення, де вона його залишили з працівниками ППС. Вилучені речові докази та зібрані матеріали вона здала до чергової частини, а човен залишила в себе в кабінеті, після чого поїхала на інші виклики. Слідчий ОСОБА_24 не приймав участь під час огляду місця події. Після ознайомлення зі змістом протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року (т.1 а.с.87-89) підтвердила, що вказаний протокол складала саме вона. Зазначила, що вона дійсно не вказала експерта як учасника слідчої дії, однак підтвердила, що він дійсно приймав участь в огляді місця події. Також підтвердила, що не вказала у протоколі, що вилучено човен. Це є виключно технічними помилками, які вона допустила, у зв`язку з тим, що під час складання протоколу ОСОБА_11 ображав її, заважав їй працювати, а також намагався вирвати в неї із рук протоколу. Після ознайомлення із фототаблицями (т.1 а.с.90-95) підтвердила, що вказані фото зроблені на місці події, і на них зображені саме ті речі, які вона оглядала. Після ознайомлення із фото № 11 (т.1 а.с.95) підтвердила, що дійсно було вилучено 9 гільз, однак вона допустила технічну помилку в протоколі огляду, зазначивши спочатку помилково 7, а потім 8, через поведінку ОСОБА_11 . Зазначила, що на фото відповідає кількість гільз тій, що вона вилучила під час проведення огляду місця події. Фототаблиці вона не складала. Однак, експерт всі речі фотографував у її присутності. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 не пам`ятає. Будь-яких інших слідчих дій у даному кримінальному провадженні вона не проводила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що станом на 2013-2014 рік він працював дільничним інспектором, до території його обслуговування, зокрема входило і с. Кийлів. Точної дати він не пам`ятає, однак в той день він перебував на роботі, та приблизно в обід, надійшов виклик від чергового із Бориспільського ВП про вчинення хуліганських дій на базі "Рудяки". Він разом зі своїм колегою ОСОБА_21 здійснили виїзд на місце події. Приїхавши на базу "Рудяки", їх зустрів охоронець, який провів їх до берега, де знаходився гумовий човен, в якому, на боковій подушці, сидів раніше невідомий йому чоловік. Як пізніше встановлено це був ОСОБА_11 . Він поводив себе спокійно, будь-яких хуліганських дій не вчиняв та жодної агресії з його боку не було. Він бачив, що у вказаному човні була якась порожня пляшка з під горілки, пристрій схожий на пістолет для відстрілу гумових куль, якісь рибальські снасті. Він нічого не чіпав, а лише оглянув візуально. Потерпілого мабуть забрали до лікарні, однак точно не пам`ятає. Із потерпілим він не спілкувався. Він безпосереднім очевидцем подій не був, йому стало відомо із пояснень охоронця, які він відбирав у останнього, що під час рибалки на воді відбулась стрільба, в ході якої потерпілий отримав тілесні ушкодження. Начеб то стріляв ОСОБА_11 . Після цього вони викликали на місце СОГ, яким було передано всі матеріали, які вони зібрали під час проведення першочергових дій. Слідча була ОСОБА_22 . Після цього вони поїхали на інші виклики. Під час проведення огляду місця події він безпосередньо присутній не був

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що станом на 2013-2014 рік він працював дільничним інспектором. Точної дати не пам`ятає, десь навесні 2014 року, однак в той день він перебував на роботі, та приблизно в обід, його колега ОСОБА_20 отримав виклик від чергового із Бориспільського ВП на базу "Рудяки". Приїхавши на базу, вони побачили там близько 4-5 людей, єгер ОСОБА_19 , а також гумовий човен на березі, в якому сидів чоловік в стані алкогольного сп`яніння. Вказаною особою як пізніше виявилось був обвинувачений ОСОБА_11 . Він поводив себе неадекватно, не міг втриматися на ногах, був запах алкоголю з порожнини рота. Безпосереднім очевидцем подій він не був, обставини відомі від осіб, яких він опитував разом із ОСОБА_20 . Єгер чи якісь свідок повідомив йому, що під час рибалки виник конфлікт на воді, який переріс у бійку, в ході якого хтось стріляв, і попали комусь в руку. В когось із осіб була перемотана рука ганчіркою, яка була в крові. Однак, осіб, які б потребували медичної допомоги він там не бачив. Після цього вони викликали на місце СОГ, приїхала слідча ОСОБА_22 , яким було передано всі матеріали, які вони зібрали під час проведення першочергових дій. Під час візуального огляду гумового човна бачив, що в середині лежали: порожня скляна пляшка з під горілки, одна щука, рибацька сітка, і пістолет, а саме револьвер типу "Флобера", Однак, під час проведення огляду місця події, він присутнім не був, оскільки вони поїхали звідти на інші виклики.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що станом на 2014 рік і зараз працює дільничним інспектором. Безпосереднім очевидцем подій не був, і на місці події його також не було. Він перебував на робочому місці у Бориспільському ВП, і його колега дільничний інспектор ОСОБА_21 , який поїхав на виклик, мабуть помилково взяв його бланки для відібрання письмових пояснень. І як він зрозумів, дані його бланки були використані під час здійснення документування даного провадження. Особисто він ніяких пояснень по даному провадженню не відбирав, і будь-які обставини йому не відомі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що в період із 01.03.2012 року по 01.01.2015 року працював начальником відділення спеціально психологічної служби Бориспільської виправної колонії № 119. Графік роботи: будні дні із 08:00-17:00 год., обідня перерва з 12:00-13:00 год. чи із 13:00-14:00 год. Обіймаючи дану посаду, він являється працівником правоохоронного органу. Слідчого ОСОБА_24 знає десь із 2012 року, відносини між ними службові. Даний слідчий неодноразово запрошував його до участі в слідчих діях в якості понятого, зокрема в рамках даного кримінального провадження. З огляду на те, що пройшов тривалий проміжок часу майже нічого не пам`ятає. Можливо і приймав участь під час огляду, однак обставин вже не пам`ятає. Після ознайомлення зі змістом протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.98-99) підтвердив, що він був присутній під час проведення даної слідчої дії та в ньому проставлений його підпис. В ході даної слідчої дії пред`являли для впізнання револьвер. Після ознайомлення зі змістом протоколу огляду місця події від 06.06.2014 року (т.1 а.с.96-97) повідомив, що підпис, який там проставлений схожий на його підпис, однак він не може підтвердити, що це саме його підпис. Також зазначив, що у вказаному протоколі неправильно вказаного його по-батькові " ОСОБА_43 ", оскільки він " ОСОБА_44 ". Також зазначив, що обставин проведення даної слідчої дії взагалі не пам`ятає, а тому не може беззаперечно стверджував, що він був присутній під час її проведення. Після ознайомлення зі змістом протоколу огляду речових доказів від 10.06.2014 року (т.1 а.с.111-112) підтвердив, що він був присутній під час проведення даної слідчої дії, в ході присутності оглядали дані речові докази та в ньому проставлений його підпис. Після ознайомлення зі змістом протоколу огляду речових доказів від 10.05.2014 року (т.5 а.с.124-125) повідомив, що підпис, який там проставлений під № 1, схожий на його підпис, однак він не може підтвердити, що це саме його підпис. Також зазначив, що обставин проведення даної слідчої дії взагалі не пам`ятає, а тому не може беззаперечно стверджував, що він був присутній під час її проведення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що працював та працює слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області. У 2014 році здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження, проводячи ряд слідчих та процесуальних дій. Особисто він проводив в рамках даного кримінального провадження не проводив слідчу дію огляд місця події. Після отримання матеріалів кримінального провадження від начальника СВ, ним було виявлено відсутність фототаблиці, що є невід`ємною частиною протоколу ОМП. У зв`язку з чим він зайшов до працівників експертної служби Бориспільського ВП, та отримав від них на флеш-носії фотографії в електронному вигляді, які в подальшому роздрукував на своєму принтері, оскільки на той час у експертів була відсутня технічна можливість їх роздрукувати. Оскільки він безпосередньо склав дані фототаблиці, то він і завірив їх власним підписом. Вказані фото повністю співпадали із даними протоколу ОМП, оскільки того дня була лише єдина подія на березі річки Дніпро. Також ним було проведено слідчу дію пред`явлення для впізнання пістолета із якого стріляли вистріли потерпілому в ногу, чи руку. Під час проведення даної слідчої дії ним було запрошено двох понятих, анкетні дані яких не пам`ятає. Ним було перевірено документи даних осіб. Про те, що один із понятих був на той час працівником Бориспільської виправної колонії, йому не було відомо, оскільки останній інформацію про місце роботи не повідомив, на його запитання з цього приводу. Можливості перевірити дійсне місце роботи понятого він не має, а тому вказує відповідні відомості із їх слів. Медичну документацію йому надавав потерпілий. В подальшому ним була призначена судово-медична експертиза, для проведення якої він надав експерту, наявну в нього медичну документацію. Також в рамках даного кримінального провадження ним призначалася балістична експертиза. При цьому ним шляхом прощупування спецпакету, в якому знаходилися гільзи, було встановлено, що слідчою неправильно зазначено в протоколі ОМП кількість виявлених та вилучених гільз. Можливо слідчою була допущена технічна помилка, через незначний досвід роботи. Тому він, призначаючи балістичну експертизу, у постанові вказав правильну кількість гільз. Після ознайомлення із фототаблицями (т.1 а.с.90-95) підтвердив, що вказані фото являються додатками саме до протоколу огляду місця події, а не, як помилково зазначено, до протоколу огляду речових доказів. Перекваліфікація здійснювалася у даному кримінальному провадженні. Однак, хто саме виносив дану постанову, він не пам`ятає. Крім того, дане кримінальне провадження зупинялося ним, чи у зв`язку із хворобою обвинуваченого, чи у зв`язку із його розшуком.

Судом було безпосередньо досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_14 від 29.03.2014 року без зазначення часу прийняття даної заяви, із зазначенням обставин справи: 29.03.2014 близько 13:00 год. на річці Дніпро, поблизу бази "Рудяки", невідома особа застосувала травматичну зброю, завдавши тілесні ушкодження. Вказана заява прийнята в с. Кийлів ДІМ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_21 (т.1 а.с.86);

-протокол огляду місця події від 29.03.2014 року, проведеного в СТ "Рудяки" ст. слідчою СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_22 , в період часу із 14:00 год. по 14:40 год., в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_45 , із здійсненням фотографування на цифровий фотоапарат (т.1 а.с.87-89). В ході даної слідчої дії оглянуто гумовий човен, зеленого кольору з написом "SКІРРЕR", який знаходився на березі річки Дніпро на базі відпочинку "Рудяки" Бориспільського району Київської області, із якого вилучено: револьвер "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер 021766, калібру 4 мм, гільзи у кількості 8 штук, сітка білого кольору поліетиленова;

-фототаблиця до протоколу огляду речових доказів від 29.03.2014 року за адресою: Київська область, Бориспільський район, риболовецька база "Рудяки", складена та підписана слідчим СВ Бориспільського МВ ОСОБА_24 (т.1 а.с.90-95);

-протокол огляду місця події від 06.06.2014 року приміщення кабінету № 224 Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 4 (т.1 а.с.96-97), проведеного слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_24 , в період часу з 11:00 год. до 11:20 год., в присутності понятих: ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , відповідно до якого гр. ОСОБА_14 , який перебував в приміщенні даного кабінету, надав для вилучення металевий предмет деформованої форми, розміром 4х4 мм з металу сірого кольору, який (як він пояснив) за допомогою хірургічного втручання в нього було видалено із кісті лівої руки 06.06.2014 року в хірургічному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги;

-протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.98-99), під час якого потерпілий ОСОБА_14 , в присутності двох понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_48 , впізнав із 4 представлених речей (предметів), під № 1 предмет схожий на пістолет, з якого в нього 29.03.2014 року були здійснені постріли невідомим чоловіком. Ознаки за якими особа впізнала річ: за кольором та за характерними ознаками: в ньому присутній барабан; сам предмет чорного кольору, з потертим каналом ствола; з різним маркуванням та на ньому мається: напис "МЕ 38 Magnum-4R" та номер у вигляді цифр НОМЕР_1 . Також на маркуванні, безпосередньо на трійці, мається округла потерта цятка сірого кольору;

-висновок експерта № 349 ВКЕ від 06.05.2014 року, зроблений за результатами проведення судово-балістичної експертизи, винесеної слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_24 , з додатками до нього (т.1 а.с.102-104, 105-106), згідно якого, наданий на експертизу предмет, вилучений 29.03.2014 року за адресою: Київська область, Бориспільський район, поблизу с. Кийлів, на березі річки Дніпро, риболовецької бази "Рудяки", не являється вогнепальною зброєю. Наданий на експертизу предмет являється револьвером "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, виробництва Німеччина, виготовлений заводським способом, № НОМЕР_1 , призначеним для стрільби патронами Флобера, калібру 4 мм, призначеними для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень (тирів, стрільбищ). Знаходиться в справному стані та придатний для стрільби. Вказаний револьвер реконструкції та переробленню не піддавався. Надані на експертизу дев`ять гільз калібром 4 мм, вилучені 29.03.2014 року за адресою: Київська область, Бориспільський район, поблизу с. Кийлів, на березі річки Дніпро, риболовецької бази "Рудяки", стріляні з наданого на дослідження револьвера моделі МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, № 021766;

-висновок експерта № 180д від 12.06.2014 року, наданого на підставі постанови слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_24 , про призначення судово-медичної експертизи, за медичною документацією на ім`я ОСОБА_14 (т.1 а.с.107-109), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у ОСОБА_14 малось тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кісті. Дане тілесне ушкодження є вогнепальним і виникло від дії кулі при пострілі з вогнепальної зброї. З огляду на те, що в представленій медичній документації відсутній опис, вилученого з рани предмету ("металева кулька"), встановити характер та індивідуальні властивості предмету, що травмує, не представляється можливим. Також, в представленій медичній документації, відсутні об`єктивні дані, що дозволяють встановити наявність, локалізацію та діаметр вхідного отвору, наявність, довжину та глибину раневого каналу, наявність, локалізацію вихідного отвору, яким було "положення потерпілого і особи, яка здійснила постріл, в момент пострілу", "яким було місце та напрямок дії сили, що травмує, на тіло потерпілого", а також "чи є на тілі потерпілого тілесні ушкодження, які б свідчили про обопільну бійку". Виявлене у гр. ОСОБА_14 тілесне ушкодження виникло від дії 1 кулі і могло утворитись в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виявлене у гр. ОСОБА_14 тілесне ушкодження за своїм характером тягне розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 день, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після спричинення даного тілесного ушкодження у гр. ОСОБА_14 "залишалась здатність до активних дій (ходити, бігати, здійснювати рухи руками та долонями рук) на протязі необмеженого часу";

-постанови слідчого Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 від 10.06.2014 року (т.1 а.с.110) та від 29.03.2014 року (т.1 а.с.117) про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000483 від 29.03.2014 року;

-протокол огляду речових доказів від 10.06.2014 року з фототаблицею до нього (т.1 а.с.111-112, 113-116). В ході даної слідчої дії слідчим Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , в період часу з 10:00 год. до 10:30 год., в присутності двох понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_48 , в приміщенні Бориспільського МВ, оглянуто: револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, виробництва Німеччина, № НОМЕР_1 , дев`ять гільз, предмет з металу сірого кольору;

-протокол огляду речових доказів від 29.03.2014 року (т.1 а.с.118). В ході даної слідчої дії слідчим Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , в період часу з 17:00 год. до 17:30 год., в присутності двох понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_48 , в приміщенні Бориспільського МВ, оглянуто: гумовий човен, зеленого кольору, марки "SКІРРЕR", на якому мається бирка; риболовецька сітка білого кольору з полімерного матеріалу, довжиною 25 метрів,

-протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.119-120), під час якого свідок ОСОБА_17 , в присутності двох понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_48 , впізнав із 4 представлених речей (предметів), під № 4 предмет схожий на пістолет, з якого в нього 29.03.2014 року були здійснені постріли невідомим чоловіком. Ознаки за якими особа впізнала річ: за кольором та за характерними ознаками: в ньому присутній барабан; сам предмет чорного кольору, з потертим каналом ствола; з різним маркуванням та на ньому мається: напис "МЕ 38 Magnum-4R" та номер у вигляді цифр НОМЕР_1 . Також на маркуванні, безпосередньо на трійці, мається округла потерта цятка сірого кольору;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2014, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 на фотознімку №1 впізнав особу ( ОСОБА_11 ), як особу, яка 29.03.2014 року на базі "Рудяки" лаявся в сторону оточуючих лайкою та всім погрожував. Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя та сукупністю всіх ознак;

-копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 51 від 29.03.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_11 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.123, 124-125);

-оглянуті у судовому засіданні 26.07.2018 року речові докази, які знаходилися в експертному пакеті № 0147253, а саме: револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, виробництва Німеччина, № НОМЕР_1 , дев`ять гільз, один деформований металевий предмет сірого кольору.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та письмові докази, надані стороною захисту.

Крім того, в судовому засіданні також були досліджені матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, за клопотанням сторони захисту, яке було задоволено судом, а саме:

-картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону 29.03.2014 року від ОСОБА_19 (т.4 а.с.52);

-постанова про призначення судової балістичної експертизи, винесена слідчим СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , 08.04.2014 року та супровідний лист (т.4 а.с.53, 54);

-постанова про призначення судово-медичної експертизи, винесена слідчим СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , 12.06.2014 року (т.6 а.с.10-11);

-постанова про зупинення досудового розслідування, винесена слідчим СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , 26.06.2014 року (т.6 а.с.12-13);

-копія довідки № 1930 від 29.03.2014 року, видана Міської клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_14 (т.6 а.с.14);

-довідка, за підписом заступника головного лікаря з медичної частини ДЗ "Дорожня клінічна лікарня № 2 ст. Київ ДТГО "Південно-західна залізниця", № 01-11/202 від 23.06.2014 року (т.6 а.с.15);

-постанова про відновлення досудового розслідування, винесена слідчим СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 , 25.07.2014 року (т.6 а.с.16-17).

Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_48 , однак надалі прокурор, в ході судового розгляду, відмовився від клопотання щодо допиту вказаних свідків. Сторона захисту не наполягала на виклику даних свідків. З огляду на вищевикладене, та оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, на думку суду, указані обставини, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.

Судом також досліджено письмові докази, які були надані стороною захисту на доведення невинуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України:

-лист Бориспільської міжрайонної прокуратури Київської області № 4565вих-15 від 16.07.2015 року (т.3 а.с.51-52, т.6 а.с.122-123);

-фотокопія протоколу огляду речових доказів від 10.05.2014 року, який отриманий стороною захисту під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України (т.6 а.с.124-125);

-фотокопія постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.05.2014 року (т.6 а.с.126, 127);

-DVD-R диск з відеозаписом, на якому ОСОБА_11 доводить, що перевернути гумовий човен марки "SКІРРЕR" на воді неможливо (т.6 а.с.131);

-копія ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2014 про розгляд скарги ОСОБА_11 в порядку ст. 303 КПК України (т.5 а.с.147);

-копія заяви від 30.06.2014 року про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 (т.5 а.с.148);

-копія заяви ОСОБА_11 від 24.07.2014 року (т.5 а.с.149);

-копія листа № 3060 від 29.07.2014 року, за підписом слідчого СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 (т.5 а.с.150);

-фотокопія рапорту слідчого СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_24 від 09.08.2014 року (т.5 а.с.151);

-фотокопія протоколу прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення від 29.03.2014 року (т.5 а.с.152-153);

-фотокопія листа № 7/0056-07 від 22.08.2014 року (т.5 а.с.154);

-копія листа, за підписом начальника ДУ "Бориспільська ВК № 119" ОСОБА_49 , № 11-5583 від 12.11.2019 року з додатками (т.6 а.с.100-105), наданий на адвокатський запит (т.5 а.с.98-99).

Так, об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_11 , передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - не знайшло свого підтвердження, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Частина 4 ст. 296 КК України передбачає відповідальність за хуліганські дії, визначені в перших трьох частинах цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає, що хуліганство як кримінальне правопорушення - це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Так, у постанові справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19 від 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного суду надано юридичну характеристику складу злочину хуліганства та пояснено відмінність його від злочинів, учинених з інших мотивів. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

При цьому у п. 3 постанови ПВСУ від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" зазначено, що при вирішенні питання про відмежування кримінально-караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, ОСОБА_11 інкримінується грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто вчинення хуліганства, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, відповідно до дій, зазначених в обвинувальному акті, які стороною обвинувачення інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_11 , останній грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме: будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у гумовому човні марки "SКІРРЕR" на р. Дніпро, поблизу риболовецької бази "Рудяки", що розташована на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, проявляючи особливу зухвалість, з метою самоствердитись за рахунок завдання фізичного болю, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, використовуючи малозначний привід, висловився на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_17 нецензурною лайкою та почав погрожувати їм вбивством, та в подальшому, тримаючи в руці револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, нічого не пояснюючи, почав здійснювати постріли в сторону ОСОБА_14 , влучивши йому в кисть лівої руки.

При цьому суд бере до уваги, що хуліганство як злочин, інкриміноване обвинуваченому виключно за ознакою особливої зухвалості.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

На підставі вищевикладеного, у даному кримінальному провадженні, обов`язковому встановленню підлягає вирішення питання про те, чи наявне в діях обвинуваченого порушення громадського порядку, і якщо так, то чи було воно грубим, а саме очевидним для винного з мотивів явної неповаги до суспільства, чи спричинило воно істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам, та чи супроводжувалось таке порушення особливою зухвалістю.

При цьому, слід зазначити, що особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання для вчинення таких дій можуть бути різними. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Під час юридичної оцінки протиправних дій повинні бути з`ясовані: природа взаємин, які склалися між обвинуваченим та потерпілим; причина виникнення діяння; час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій винних осіб; характер наслідків та причинний зв`язок між ними та протиправними діями.

Для наявності в діях винної особи кваліфікуючої ознаки хуліганства як застосування предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Під час розгляду даної кримінальної справи обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні категорично заперечував свою причетність до вказаного злочину за ч. 4 ст. 296 КК України, зазначаючи, що він не порушував громадський порядок, не висловлювався на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_17 нецензурною лайкою та не погрожував їм вбивством, в нього взагалі не було при собі будь-якої зброї, жодних вистрілів із револьверу він не здійснював, шкоду потерпілому не спричиняв, і йому невідомо обставини за яких потерпілий отримав тілесні ушкодження. Також, зазначав, що між ним та ОСОБА_17 , який перебував на човні марки "Прогрес" разом із потерпілим ОСОБА_14 , під час рибалки, на воді сталося непорозуміння, як він вважає, з приводу сіток, в яких він заплутуючись витягав із води, і ОСОБА_17 , підпливши до його човна, відразу наніс йому удар в голову, від якого він відразу втратив свідомість. Крім того, із його човна зникли його особисті речі, зокрема мотор, ехолот, спінінги та інше. У зв`язку з вказаними неправомірними діями по відношенню до нього, він звернувся із заявою про вчинення злочину, і на даний час досудове розслідування по вказаному провадженню триває.

Разом з тим дані покази обвинуваченого ОСОБА_11 залишились не спростованими стороною обвинувачення під час судового розгляду. Поряд із тим доводи сторони обвинувачення частково спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а в іншій частині ґрунтуються на припущеннях.

Так, із досліджених в ході судового розгляду доказів, встановлюється подія конфлікту (непорозуміння) 29.03.2014 року близько 12:30 год., яка мала місце на річні Дніпро, поблизу риболовецької бази "Рудяки" на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, під час рибалки між ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які перебували в металевому човні, та ОСОБА_11 , який знаходився у гумовому човні, у зв`язку з тим, що кожен із вказаних човнів, заплутувався у браконьєрських сітках. Вказані обставини не заперечуються та навпаки підтверджується сторонами кримінального провадження.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини, судом встановлено, що між сторонами: з однієї сторони - ОСОБА_11 , а з іншої - ОСОБА_50 та ОСОБА_17 , кожен із яких займався любительською рибалкою, виникло непорозуміння на воді, під час здійснення останніми риболовлі, який не має ніякого відношення до порушення громадського порядку.

Дані обставини також підтверджуються і доказами, які надані стороною захисту, зокрема, копією протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2014 року, відібраної у ОСОБА_11 (т.5 а.с.152-153), копією заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поданої ОСОБА_11 30.06.2014 року (т.5 а.с.148), з яких вбачається, що 29.03.2014 року близько 12:00 год. за адресою: Бориспільський район, с. Кийлів, база "Рудяки", останньому двоє незнайомих чоловіків нанесли тілесні ушкодження, після чого він виявив відсутність своїх особистих речей: ехолоту, мотору до човна, двох спінінгів, двох коробок воблерів та інших рибальських снастів. Відомості по вказаній заяві були внесені до ЄРДР (т.5 а.с.147) та ОСОБА_11 визнано потерпілим в рамках даного кримінального провадження (т.5 а.с.154).

Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 учасниками вказаної конфліктної ситуації були лише вони в трьох. Будь-яких інших осіб поряд з ними не було. З берегу їх також не могло бути видно, з огляду на відстань, на якій вони знаходилися, а також наявності очерету.

Вказані показання повністю узгоджуються із показаннями допитаних свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , які підтвердили, що будь-якого конфлікту, криків, нецензурної лайки чи пострілів на воді вони не чули. На воді була повна тиша, і ніхто їх спокій не порушував. Також жоден із них не бачив, щоб взагалі на воді була якась конфліктна ситуація чи штовханина на човнах.

Так, аналізуючи вищезазначені показання в сукупності, суд приходить до висновку, що під час непорозуміння, яке виникла між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 і ОСОБА_17 на воді, під час рибалки, будь-яких інші особи поряд були відсутні та жодних очевидців події також не було.

В той же час, як вбачається із пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 , органом досудового розслідування під час досудового розслідування не з`ясовувалися і не встановлювалися обставини, які передували виникненню даної незрозумілої ситуації на воді між обвинуваченим, ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , у зв`язку з чим човни, в яких перебували вказані особи, опинились поряд один із одним, а також кому саме належали сітки, які знаходилися у воді, за допомогою яких здійснювався незаконний вилов риби, не зважаючи на те, що з`ясування вказаних обставин має важливе значення для встановлення в діях особи складу злочину, передбаченого ст. 296 КК.

Так, як показав обвинувачений ОСОБА_11 , на його думку, непорозуміння між ними виник, у зв`язку з тим, що сітки, за які він неодноразово чіплявся під час рибалки, і які ним були виловлені із води, належали вказаним чоловікам, і такими своїми діями, він заважав останнім вчиняти протизаконні дії по вилову рибу.

В той же час, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , на їхню думку, ця ситуація між ними та ОСОБА_11 виникла, у зв`язку з тим, що вони під час рибалки заплуталися у браконьєрські сітці, яка можливо належали ОСОБА_11 , оскільки вони діставали її із води, після того, як виплутались із неї.

З огляду на вищевикладені показання, суд позбавлений можливості, в ході судового розгляду, з`ясувати точні обставини та причини непорозуміння (конфліктної ситуації), яке сталося між рибаками: обвинуваченим, потерпілим та свідком ОСОБА_17 на воді, під час ловлі риби останніми, оскільки будь-яких очевидців події не було, а учасники даної ситуації надають суду, взаємовиключаючі показання, в частині того, кому саме належали сітки, однак кожен із них акцентує увагу на тому, що непорозуміння між ними виникло, на їх думку, саме через вказані браконьєрські сітки.

Таким чином, вказані показання обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_17 однозначно вказують те, що підставою для непорозуміння, яке сталася між ними, як рибаками, на воді під час рибалки, послугували саме браконьєрські сітки. Разом з тим, суд не приймає до уваги їх показання, в частині того, кому саме із них належали ці сітки, оскільки це ніяким чином не впливає на оцінку досліджуваних судом обставин.

Також, як встановлено в судовому засіданні, конфліктна ситуація між обвинуваченим, потерпілим та свідком ОСОБА_17 продовжувався короткий час, максимум до 5 хвилин. Вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 .

Таким чином, відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, суд приходить до висновку, що порушення громадського порядку, як про це викладено в обвинувальному акті не мало місця, враховуючи, що між рибаками, а саме: обвинуваченим, потерпілим та свідком ОСОБА_17 , виникло під час здійснення останніми риболовлі непорозуміння, з приводу браконьєрських сіток, розставлених на воді, нетривалість даної ситуації, відсутність обставин, які б призвели до блокування руху інших човнів на воді чи перешкоджанню їх подальшому руху, відсутності поряд будь-яких інших рибаків, відпочиваючих та осіб, які б могли спостерігати за подіями вказаними подіями, у зв`язку з чим були б порушені їх права, як громадян на спокій, та відсутність порушення інтересів будь-яких організацій або установ діями рибаків.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведені такі обов`язкові ознаки складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, як мотив явної неповаги до суспільства та особлива зухвалість.

Суд вважає, що жодний з наданих суду доказів, не свідчить, що ОСОБА_11 до вказаної незрозумілої ситуації, яка виникла на воді, виключно між рибаками, або під час неї мав на своїй меті домінувати над іншими чи протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність або іншими чином виразити явну неповагу до встановлених у суспільстві правил та норм поведінки.

Також судом встановлено, що дане непорозуміння, яке виникло між рибаками, не мало характерних ознак зухвалого виклику соціальному оточенню, і як встановлено в ході судового розгляду, дана ситуація виникла з приводу, розставлених у воді, браконьєрських сіток, що викликало занепокоєння в її учасників з приводу незаконного вилову риби, кожним із них, оскільки обвинувачений вважав, що вказані сітки належать потерпілому та свідку, а останні навпаки, що вони належать обвинуваченому.

Суд бере також до уваги, що потерпілим ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_17 поведінка обвинуваченого ОСОБА_11 як особливо зухвала не сприймалася, його поведінку вони сприймали як намагання перешкодити їм діставати браконьєрську сітку із води. Будь-яких інших осіб поряд не було.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини події, спростовують обставини подій, які викладені у обвинувальному акті щодо малозначного поводу для конфлікту та раптово виниклих хуліганських мотивів у ОСОБА_11 , що виразилися у бажанні показати свою зверхність до оточуючих, маючи умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

В ході судового розгляду встановлено, що ситуація, яка виникли між обвинуваченим із потерпілим ОСОБА_51 та свідком ОСОБА_17 на воді, як між рибаками з приводу, розставлених у воді браконьєрських сіток, і не була спрямована на грубе порушення громадського порядку, з бажанням протиставити себе суспільству, демонструючи явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, в частині того, що ОСОБА_11 виражався в адресу потерпілого ОСОБА_14 нецензурною лайкою, стороною обвинувачення не надано.

Так, суд не може прийняті в якості доказів на підтвердження вказаних обставин показання потерпілого ОСОБА_14 , оскільки вони навіть не узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_17 , в яких останні не підтвердив, що ОСОБА_11 підпливши до них, виражався в їх адресу нецензурною лайкою. Будь-яких інших очевидців події не було. Тому, суд критично оцінює показання потерпілого, в цій частині, оскільки вони об`єктивно не підтверджується жодними іншими належними, допустимими та достовірними доказами, зібраними у спосіб, передбачений законом.

Таким чином, докази, показання, досліджені безпосередньо в суді, не містять достатніх даних на підтвердження того, що в діях ОСОБА_11 наявний склад кримінального правопорушення ст. 296 КК України, а саме, що дії ОСОБА_11 були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку та при цьому супроводжувалися особливою зухвалістю.

Крім того, суд зауважує, що саме лише громадське місце, на річні Дніпро, неподалік риболовецької бази "Рудяки", де відбувались події між рибаками з приводу, розставлених на воді браконьєрських сіток, не може бути підставою для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за ст. 296 КК України. Дана правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду від 08.10.2019 року по справі №348/2090/17.

Також, не знайшов свого підтвердження і факт того, що ОСОБА_11 , перебуваючи на воді у гумовому човні, мав при собі револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень.

Як показав сам обвинувачений ОСОБА_11 , який повністю заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, йому не відомо кому належить револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R". Він не стріляв на воді в потерпілого ОСОБА_14 , оскільки жодної зброї із собою не мав та взагалі її ніколи в нього не було. Йому ОСОБА_17 наніс один удар, від якого він втратив свідомість.

В той же час наведені показання обвинуваченого стороною обвинувачення належними та достатніми доказами не спростовані.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підтвердили показання обвинуваченого про відсутність в останнього при собі зброї. Вказані свідки, які знаходились на березі річки Дніпро, а також свідок ОСОБА_19 , який знаходився безпосередньо на базі "Рудяки", тобто неподалік від місця події, підтвердили, що будь-яких пострілів на воді вони не чули.

Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів, які б доводили, що револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", який був виявлений на надувному човні "SKIPPER" та вилучений 29.03.2014 року під час огляду місця події, належить саме ОСОБА_52 , та використовувався останнім або має будь-яке відношення до ОСОБА_11 .

Так, допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_17 беззаперечно стверджував, що револьвер, він в останнє бачив саме в човні марки "Прогрес", яким користувалися вони із потерпілим. Допитаний потерпілий ОСОБА_14 показав, що йому невідомо, де саме було виявлено та вилучено пістолет. Він бачив, щоб револьвер був виявлений у гумовому човні, а бачив лише як його там фотографували. Таким чином, ні потерпілий, ні свідок не підтвердили, що револьвер був виявлений працівниками поліції в гумовому човні, та навпаки свідок ОСОБА_17 заперечував вказаний факт.

В той же час стороною обвинувачення не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, яким саме чином револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , опинився на гумовому човні "SKIPPER", і кому саме він належить.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до показань як потерпілого ОСОБА_14 , так і свідка ОСОБА_17 боротьба між ОСОБА_11 та ОСОБА_17 відбувалася безпосередньо на гумовому човні, в ході якого останній майже перевернувся. Тому з огляду на вказані показання, у разі як би ОСОБА_17 вибив із рук ОСОБА_11 револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", як про це зазначено в обвинувальному акті, вказаний револьвер повинен був би або впасти у воду, або впасти у гумовий човен, безпосередньо в якому відбувалася боротьба. Однак, свідок ОСОБА_17 категорично заперечує, що револьвер знаходився у гумовому човні, стверджуючи, що він був саме у металевому човні, що є фізично неможливим, виходячи із фактично пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 , викладеному в обвинувальному акті.

При цьому, як вбачається із протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, свідок ОСОБА_17 приймав участь у вказаній слідчій дії в якості понятого. При цьому після ознайомлення із даним протоколом в ході судового розгляду, свідок не зміг підтвердити, що його зміст відповідає дійсним обставинам, оскільки пістолета в гумовому човні точно не було, і він був у їхньому човні.

Це в свою чергу свідчить про те, що відомості викладені в протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року, в частині виявлення та вилучення револьвера марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , в гумовому човні марки "SKIPPER", повністю суперечать показанням свідка ОСОБА_17 , наданими в ході судового розгляду, який приймав участь під час проведення даної слідчої дії.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не наведено жодного обґрунтування невідповідності вказаних обставин.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.03.2020 р. по справі № 666/5448/15-к висловив правову позицію згідно якої саме надані безпосередньо в судовому засіданні показання свідка, який заперечив факт впізнання обвинуваченого та спростував дані, надані ними під час досудового розслідування перевалюють над протоколами слідчих дій, проведених за його участю.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_17 , надані безпосередньо в ході судового розгляду, в частині того, що пістолет не міг знаходиться у гумовому човні на момент приїзду працівників поліції.

Зазначені обставини свідчить про суттєву невідповідність даних, що зафіксовані у змісті протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, в частині виявлення та вилучення револьвера марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , в гумовому човні марки "SKIPPER", фактичним обставинам проведення огляду, встановлених в ході судового розгляду. Так, у протоколі огляду повинно бути зафіксовано хід дій у точній послідовності як вони безпосередньо проводилися під час слідчої дії. Вказана невідповідність лише додатково ставить під сумнів достовірність відомостей, викладених у протоколі огляду місця подія.

При цьому, надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_22 , з`ясовуючи достовірність її показань, суд вважає безпідставним їх врахування в якості доказу вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення, адже під час складення протоколу огляду місця події та його проведення, вона діяла як службова особа слідча. Суд зазначає, що свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування, а також з урахуванням ряду допущених нею процесуальних порушень під час проведення огляду місця події, про що буде зазначено нижче у вироку, її свідчення покликані на усунення даних порушень та приховування, викривлення допущених нею істотних процесуальних порушень.

Також суд не приймає до уваги та оцінює критично показання свідків: ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , в частині того, що вони бачили в гумовому човні пістолет типу револьвер, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними показаннями свідка ОСОБА_17 , який заперечував наявність пістолета у гумовому човні, а тому вони не могли його там бачити. Крім того, судом враховується, що вказані свідки є працівником правоохоронних органів, а саме дільничними інспекторами, які проводили першочергові дії, відбирали пояснення, та вказані матеріали були в подальшому передані органу досудового розслідування, який так як само як і прокурор входить до сторони обвинувачення, що додатково ставить під сумнів їх показання в цій частині, оскільки останні не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_19 , в частині того, що пістолет знаходився у гумовому човні між балоном та дном, який випав звідти, коли працівників поліції потягнув за рибацьку сітку, оскільки вказані показання суперечать як показанням свідка ОСОБА_17 , так і змісту протоколу огляду місця подія від 29.04.2014 року. Крім того, як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року свідок ОСОБА_19 не приймав безпосередньо участь під час проведення даної слідчої дії, а тому і не міг бачити, коли саме виявили пістолет. Це в свою чергу лише додатково свідчить про те, що показання свідка ОСОБА_19 , в цій частині, є такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, даними доказами повністю спростовуються висновки сторони обвинувачення, з приводу того, що револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_11 , оскільки вказаний револьвер, під час проведення слідчої дії огляд місця події 29.03.2014 року, не було виявлено саме у гумовому човні марки "SKIPPER".

Ці обставини в свою чергу вказують на те, що стороною обвинувачення не надано доказів та не доведено, що обвинувачений ОСОБА_11 , здійснюючи рибалку на річці Дніпро, мав у своєму гумовому човні револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 . Вказані твердження сторони обвинувачення ґрунтуються виключно на припущеннях, а всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.

Також в ході судового розгляду кримінального провадження, не знайшов свого підтвердження і факт спричинення потерпілому ОСОБА_14 обвинуваченим умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді вогнепального поранення лівої кісті.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що на річні Дніпро між обвинуваченим, потерпілим та свідком ОСОБА_17 , як між рибаками, які здійснювали риболовлю, виникло непорозуміння з приводу, розставлених у воді, браконьєрських сіток.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_14 обвинувачений підплив до них, тримаючи в руках револьвер, нічого не пояснюючи, відразу навів на нього пістолет, вистрілив, попавши йому в кисть лівої руки, після чого на нього накинувся ОСОБА_17 .

В той же час вказані показання потерпілого суперечать показанням свідка ОСОБА_17 , наданих в ході судового розгляду, в яких останній зазначив, що коли до них підпив ОСОБА_53 , він висловлював в їх адресу якісь погрози, при цьому тримав в руках пістолет, розмахуючи ним в різні сторони, а потім розпочав стрільбу. Перший постріл був хаотичний, а тому він ні в кого не влучив, після чого він відразу накинувся на ОСОБА_11 . При цьому, як встановлено в ході судового розгляду, свідок ОСОБА_17 знаходився ближче по відношенню до ОСОБА_11 , а ОСОБА_14 був позаду, що в свою чергу вказує на те, що він мав змогу краще спостерігати за діями ОСОБА_11 .

З цих підстав вищезазначені показання потерпілого ОСОБА_14 , суд вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, та оцінює критично.

Про це також додатково свідчить і той факт, що як показав свідок ОСОБА_17 в ході боротьби між ним та ОСОБА_11 , яка відбувалася на гумовому човні, потерпілий ОСОБА_14 весь час, знаходився по заду нього, тримаючи його руками за ноги, щоб він не впав із човна. Це в свою чергу свідчить про те, що для утримання ОСОБА_17 необхідна значна фізична сила, що є майже неможливим, як би ОСОБА_14 отримав ушкодження руки із першого пострілу.

При цьому, як показав свідок ОСОБА_17 , в ході їхньої боротьби, ОСОБА_11 знов почав стріляти, куди саме він стріляв йому невідомо. Коли вже витягнули ОСОБА_11 із води, він побачив, що у ОСОБА_14 пошкоджена рука, однак як саме він отримав дане пошкодження він не бачив та йому невідомо.

Як встановлено в судовому засіданні, боротьба між ОСОБА_11 та ОСОБА_17 була досить активною, в ході якої човен ОСОБА_11 майже перевернувся, і ОСОБА_11 впав у воду, однак ОСОБА_17 не впав, оскільки його утримав саме ОСОБА_14 . Вказані обставини підтвердили як потерпілий, так і свідок ОСОБА_17 . Це в свою чергу свідчить про те, що для утримання ОСОБА_17 необхідна була не тільки значна фізична сила, але і тримати його постійно двома руками.

Таким чином, досліджуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_14 фізично не міг отримати вогнепальне поранення лівої кісті руки долоні, під час боротьби ОСОБА_11 із ОСОБА_17 , оскільки він весь час знаходився по заду ОСОБА_17 , при цьому тримаючи його двома руками за ноги.

З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює та не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_17 , в частині того, що ОСОБА_14 отримав поранення під час їх боротьби із ОСОБА_54 . Крім того, вказані показання є виключно припущенням свідка ОСОБА_17 , оскільки безпосереднім очевидцем вказаних подій він не був, що лише додатково свідчить про те, що суд не може покласти дані показання в основу обвинувального вироку.

При цьому, жодних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_11 , тримаючи в руці револьвер, погрожував ОСОБА_14 та ОСОБА_17 вбивством, стороною обвинувачення надано до суду не було, а тому суд вважає їх такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях.

Крім того, під час судового розгляду стороною обвинувачення не спростовано твердження обвинуваченого ОСОБА_11 щодо неправомірної поведінки ОСОБА_17 та ОСОБА_14 по відношенню до останнього, що і послугувало підставою виникнення даної ситуації між ними 29.03.2014 року, про, що він повідомив суду.

Отже, аналізуючи вищезазначені показання потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , в частині того, що ОСОБА_14 отримав тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кисті, внаслідок здійснення вистрілу ОСОБА_11 із револьверу, суд дійшов висновку, що вони не можуть бути взяті судом до уваги як доказ обставин пред`явленого обвинуваченому обвинувачення, оскільки викладені вище протиріччя та суперечності у їх показаннях, які не усунуті стороною обвинувачення, викликають обґрунтований сумнів у їх достовірності та правдивості.

З огляду на викладене, суд не може покласти в основу обвинувачення вказані показання потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , які навіть не узгоджуються між собою та суперечать встановленим, в ході судового розгляду, фактичним обставинам події, а тому вони є недостатніми для обґрунтування висновку про винуватість особи, зважаючи на те, що ні в ході досудового розслідування, ні під час судового слідства, стороною обвинувачення достовірно не з`ясовано кому належить вищевказаний револьвер, за допомогою якого були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_14 .

При цьому, наданими показаннями, допитаних в ході судового розгляду свідків, неможливо достеменно встановити чи дійсно під час конфліктної ситуації, що відбувся на воді між обвинуваченим ОСОБА_11 - з одного боку та свідком ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_14 - з іншого боку, чи здійснювались постріли, скільки пострілів було здійснено зі зброї, хто з присутніх учасників цієї ситуації здійснював постріли, хто мав при собі зброю, та кому вона належить, оскільки будь-яких очевидців події не було, а як підтвердили свідки: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які були на березі річки, та свідок ОСОБА_19 , який перебував на базі "Рудяки", вони взагалі не чули будь-яких пострілів на воді, було спокійно та тихо. При цьому свідок ОСОБА_19 , який хоч і бачив, що у потерпілого ОСОБА_14 була пошкоджена рука, однак він не бачив, як саме, коли та в який спосіб він отримав дане ушкодження.

Крім того, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ствердили, що на рибалці у ОСОБА_11 будь-якої зброї не було.

Також, як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , на момент того, як рибаки, після ситуації, що виникла між ними на воді, прибули до берега, у гумовому човні не перебував та стороною обвинувачення не доведено, що вказаний револьвер належить ОСОБА_11 .

Також, як вбачається із показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , їм стало відомо про те, що ОСОБА_11 вистрілив у ОСОБА_14 , внаслідок чого він отримав ушкодження, в ході виконання ними своїх посадових обов`язки, приїхавши на відповідний виклик, під час відібрання пояснень та проведення слідчих дій. При цьому, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 7 ст. 97 КПК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються, зокрема, слідчим або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому під час здійснення ними кримінального провадження.

Крім того, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_19 , отримані з чужих слів, з приводу того, що ОСОБА_14 отримав поранення руки, від пострілу здійсненого ОСОБА_11 із револьвера, оскільки він безпосередньо при цьому присутніми не був, а такі дані йому стали відомі зі слів когось із осіб, хто знаходився в металевому човні.

Отже, з огляду на вищевикладене, встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того факту, що обвинувачений ОСОБА_11 , тримаючи в руці револьвер марки МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , який заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, почав здійснювати постріли в сторону ОСОБА_14 , влучивши йому в кисть лівої руки.

В той же час, показання потерпілого ОСОБА_14 як доказ наявності обставин з приводу того, що вогнепальне поранення лівої кисті руки він отримав від дії кулі при пострілі із револьверу ОСОБА_11 , суд оцінює критично, з підстав наведених вище, у мотивувальній частині вироку. Окрім цього, при оцінці показань ОСОБА_14 , суд враховує, що він є потерпілим у цьому кримінальному провадженні і це не спростовує сумнівів сторони захисту, щодо їх правдивості і наявності у нього особистої заінтересованості в результатах розгляду кримінального провадження, враховуючи також те, що ОСОБА_11 теж звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення потерпілим та ОСОБА_17 .

При цьому, за відсутності інших об`єктивних підтверджень обставин, про які суду показав потерпілий ОСОБА_14 сторона обвинувачення в умовах змагальності судового процесу не довела перед судом переконливості показань останнього та його добросовісності, тому його показання, суд оцінює критично та не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки засудження обвинуваченого не може ґрунтуватися виключною мірою на показаннях особи - потерпілого, які доказами з інших джерел, досліджених у судовому засіданні, не підтверджуються або визнані судом недопустимими.

Так, усі інші докази, які детально раніше викладені у вироку, оцінка яких буде наведе нижче у мотивувальній частині вироку, серед яких, зокрема, висновок експерта № 180 д від 12.06.2014 року та висновок експерта № 349 ВКЕ від 06.05.2014 року, не містять прямих відомостей про те, що саме ОСОБА_11 здійснював постріл із револьвера, а підтверджують лише те, що у ОСОБА_14 малось тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кисті, яке виникло від дії однієї кулі, та те, що вилучений револьвер придатний до відповідних пострілів та 9 гільз, стріляні із наданого на дослідження револьвера. Будь-які докази у кримінальному провадженні, які можуть бути використані як безсумнівні та достовірні, які безпосередньо досліджені судом, не містять прямих відомостей про вчинення ОСОБА_55 пострілу зазначеного в обвинуваченні.

При цьому, як вбачається із висновку експерта № 180 д від 12.06.2014 року, в ньому зазначено, що із представленої медичної документації відомо, що у ОСОБА_14 малось тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кисті. Дане тілесне ушкодження є вогнепальним і виникло від дії кулі при пострілі з вогнепальної зброї. З огляду на те, що в представленій медичній документації відсутній опис, вилученого з рани предмету ("металева кулька"), встановити характер та індивідуальні властивості предмету, що травмує, не представляється можливим.

В той же час, відповідно до висновку експерта № 349 ВКЕ від 06.05.2014 року, револьвер марки МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , вогнепальною зброєю не являється.

Таким чином, даними доказами повністю спростовуються висновки сторони обвинувачення, викладені у обвинувальному акті, щодо того, що потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої кисті із револьверу марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , оскільки вказаний револьвер не являється вогнепальною зброєю.

З огляду на вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 , перебуваючи на воді, не завдавав потерпілому ОСОБА_14 вогнепальне поранення лівої кисті, внаслідок здійснення в нього пострілів із револьверу марки "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , який заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а між останніми лише виникло непорозуміння як між рибаками під час ловлі ними риби з приводу браконьєрських сіток. Доказів протилежного, тобто здійснення ОСОБА_11 пострілів в сторону ОСОБА_14 сторона обвинувачення суду не надала, та суд в судовому засіданні не здобув.

Разом з тим, суд звертає увагу, що "особливу зухвалість", як одну із ознак грубого порушення громадського порядку, характеризують насильницькі дії, як то побої, мордування, спричинення різних за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, та суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і такий злочин вчиняється винною особою виключно з прямим (непрямим) умислом. В той же час будь-яких доказів завдання ОСОБА_11 умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 стороною обвинувачення не надано, що в свою чергу виключає наявність у його діянні хуліганського мотиву.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження сторони обвинувачення зводяться до непрямих доказів, які на думку сторони обвинувачення у своїй сукупності доповнюють один одного та доводять обставини, які вказані в обвинуваченні, але на переконання суду є безпідставним припущенням, яке фактично не відповідає фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

При цьому, суд не приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_14 , свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , в частині того, що ОСОБА_11 , перебуваючи на березі, поводився неадекватно, виражався нецензурною лайкою в бік оточуючих та працівників поліції, погрожував їм, зважаючи на ту обставину, що обвинуваченому вчинення будь-яких дій на березі річці, на базі "Рудяки", не інкримінується.

Відповідно до досліджених доказів, які наведено раніше, суд, із врахуванням їх оцінки та визнаних сторонами обставин, вважає, що з викладеного обвинувачення безсумнівно доведено те, що на річці Дніпро, неподалік бази "Рудяки", між рибаками: ОСОБА_11 , який знаходився на гумовому човні, та ОСОБА_14 і ОСОБА_17 , які перебували на човні марки "Прогрес-2", виникло непорозуміння з приводу, розставлених у воді браконьєрських сіток, в яких останні неодноразово заплутувалися, які в подальшому переросло в боротьбу між обвинуваченим та свідком ОСОБА_17 . Інші дії ОСОБА_11 , які вказані в обвинуваченні, на переконання суду не доведено дослідженими судом доказами.

Також суд не може прийняти до уваги, наданий в якості доказу, стороною обвинувачення, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.03.2014 року (т.1 а.с.86), виходячи із наступного.

Так, за змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Крім того, сам факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення є підставою лише для здійснення досудового розслідування, а ніяк не безумовним доказом винуватості особи.

На думку суду, фактичні дані, які містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2014 року, прийнятої від ОСОБА_14 , з приводу того, що 29.03.2014 року близько 13:00 год. на річці Дніпро, поблизу бази "Рудяки", невідома особа застосувала травматичну зброю, заподіявши тілесні ушкодження, є насамперед в порядку ст. 214 КПК України підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку здійснення досудового розслідування, проте не можуть бути використані судом як доказ вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Крім того, детально вивчивши зміст даного протоколу, із нього неможливо встановити: час, прийняття усної заяви віл ОСОБА_14 , оскільки в ньому не зазначено година та хвилина, коли саме ОСОБА_14 звернувся до правоохоронних органів; у ньому не відображено: вид та характер застосованого до відношенню до ОСОБА_14 фізичного насильство, в чому саме воно проявилось, а також які саме тілесні ушкодження були отримані ОСОБА_14 . Також у вказаному протоколі відсутні будь-які відомості щодо підозрюваної особи, оскільки не зазначено за якими саме прикметами ОСОБА_14 зможе впізнати особу, яка ніби то заподіяла йому тілесні ушкодження. Ці обставини в сукупності лише додатково свідчать про те, що вказаний доказ є неналежним.

Також, слід зазначити, що відповідно до п. 3.8. розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії, затвердженої наказом МВС України № 1050 від 19.11.2012 року, яка була чинною станом на 29.03.2014 року, датою подання заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події до органів внутрішніх справ вважається дата реєстрації такої заяви чи повідомлення в журналі ЄО органу внутрішніх справ.

В той же час, як вбачається зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2014 року, на ньому відсутній штамп реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Це в свою чергу беззаперечно свідчить про те, що заява громадянина ОСОБА_14 в установленому, вищезазначеною Інструкцією, порядку зареєстрована не була, та ці вимоги Інструкції повністю проігноровані працівниками поліції, що є неприпустимим, чим фактично було обмежено використання даного документу як допустимого доказу. Тому виходячи із положень, закріплених у ч.1 ст. 86 КПК України, вказаний доказ визнається судом недопустимим.

Також, суд детально дослідивши протокол огляду місця події від 29.03.2019 року, прийшов до висновку, що дана слідча (розшукова) дія, була проведена ст. слідчою Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_22 , з грубим порушенням вимог КПК України, виходячи із наступного.

За змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року в ньому відсутні відомості про заяву чи повідомлення про подію, на підставі якої було проведено даний огляд, не зважаючи на те, що зазначення вказаних відомостей є обов`язком.

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду, в матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 29 березня 2014 року огляду місця події, оскільки протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Це в свою чергу свідчить про те, що вказана слідча дія проведена із грубим порушенням вимог КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 104 КПК України протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про, з поміж іншого, всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії, інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; 2) описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; 3) заключної частини, яка повинна містити відомості, зокрема, про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації.

Частина 5 цієї статті передбачає, що, зокрема, протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.

Так, в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що у проведенні огляду місця події приймали участь, окрім зазначених у протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року, і інші особи, а саме спеціаліст-експерт. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_22 , яка показала, що особисто вона будь-яке фотографування в ході огляду місця події та вилучення предметів не здійснювала, а вказані дії проводив експерт, а також показаннями свідка ОСОБА_24 , в яких він показав, що фотографії із місця події для виготовляння фототаблиць, він отримував у експертів. Крім того, навіть сторона обвинувачення не заперечувала вказаного факту.

Однак, усупереч цим вимогам, в протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року, у вступній частині в переліку осіб, які беруть участь у проведенні огляду місця події відсутні відомості про учасника такого огляду як експерт. У порушення вимог ч. 3 ст. 104 КПК України слідчим взагалі не зазначені його прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання, і вказаний протокол ним не підписаний як учасниками вказаної процесуальної дії. Крім того, як зазначалося вище, зазначення у протоколі неповних відомостей про учасників слідчої дії, є неприпустимими. Ці обставини в сукупності однозначно свідчить про порушення правил складання протоколу слідчої (розшукової) дії - огляд, а тому викликає у суду сумніви у дійсності та вірогідності, викладених у вказаному протоколі відомостей.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколу огляду, в ньому зазначено, що здійснювалося фотографування, однак в порушення вищезазначених вимог законодавства, у слідчою у протоколі не зазначено характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії.

Також із норми ч. 7 ст. 223 КПК України випливає, що понятими мають бути незаінтересовані особи. Так, понятий - це незаінтересована у результатах кримінального провадження особа, яка запрошується слідчим або прокурором для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття при провадженні слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування у процесуальних документах. Показання понятого базуються на обставинах, свідком яких він був.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, в якості понятих були залучені ОСОБА_17 та ОСОБА_56 .

В той же час, в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що ОСОБА_17 перебував разом із ОСОБА_14 на металевому човні, був очевидцем подій та приймав безпосередньо участь у ситуація, яка виникла на воді між ними та ОСОБА_11 .

Також відповідно до показань потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , останні являються друзями, та товаришували протягом тривалого часу. При цьому ОСОБА_42 (інший понятий) також є товаришем як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_17 , з яким вони домовилися зустрітися на базі "Рудяки", щоб разом пообідати. Це в свою чергу свідчить про те, що вказані особи, могли бути зацікавленими у результатах даного кримінального провадження, оскільки являються друзями потерпілого.

При цьому, із показань, допитаних в ході судового розгляду свідків, встановлено, що на базі "Рудяки", на момент прибуття працівників поліції, знаходилась значна кількість осіб, зокрема відпочиваючих. Вказані обставини також підтвердила і свідок ОСОБА_22 . У той же час, за дивним збігом обставин, під час проведення огляду місця події, слідча ОСОБА_22 , залучає у якості понятих, для проведення даної слідчої дії, ОСОБА_17 та ОСОБА_45 , які являються товаришами потерпілого, а ОСОБА_17 ще і особою, що безпосередньо приймав участь у подіях, які відбувалися на воді, про що достеменно було відомо слідчій ОСОБА_22 , оскільки останній відразу повідомив про вказані обставини працівникам поліції.

Тобто, в даному випадку дуже підозріла ситуація, коли на базі "Рудяки" знаходиться значна кількість людей, відпочиваючих, які не мають жодного відношення до подій, які відбувалися на воді, і слідча ОСОБА_22 залучає у якості понятих двох осіб, які являються товаришами потерпілого. Ці обставини в сукупності, лише додатково вказують на те, що поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_42 були зацікавлені в результатах даної слідчої дії.

Також про зацікавленість свідка ОСОБА_17 у результатах проведення слідчої дії огляд місця події, свідчить те, що останні показав, що в його присутності не вилучався револьвер із гумового човна, оскільки його там не було та і не могло бути.

В той же час, вказані показання свідка ОСОБА_17 , в цій частині суттєво відрізняються від змісту протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, з якого вбачається, що пристрій для відстрілу револьвер, знаходився у гумовому човні. Однак, не зважаючи на вказані невідповідності у змісті протоколу огляду від 29.03.2014 року, які є суттєвими, свідок ОСОБА_17 підписав вказаний протокол без будь-яких зауважень та заперечень, не зазначивши про вказані обставини. Це в свою чергу може свідчити лише про зацікавленість даного свідка.

Крім того, про зацікавленість свідка ОСОБА_17 може свідчити і той факт, що при тих же обставинах, про якій йдеться в обвинувальному акті, останній заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження та викрав особисті його речі. По даному факту на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 08.08.2014 року.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, а також враховуючи те, що судом встановлено, що поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_42 являються друзями потерпілого ОСОБА_14 , що в свою чергу, на думку суду, ставить під сумнів їх неупередженість як понятих під час проведення огляду місця подія.

В той же час, суд був позбавлений можливості, в ході судового розгляду, з`ясувати обставини проведення слідчої дії огляд місця події, в іншого понятого ОСОБА_45 , оскільки вказана особа не допитувалася ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду в якості свідка.

Згідно положень ч. 2 ст. 23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

У ч. 4 ст. 95 КПК України закріплено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 КПК України. В той же час ОСОБА_42 в якості свідка не заявлявся стороною обвинувачення та не допитувався в ході судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_42 , являються товаришами потерпілого, а свідок ОСОБА_17 ще і був безпосереднім учасником ситуації, що виникла на воді між ними та обвинуваченим, у зв`язку з чим були особами заінтересованим в результатах кримінального провадження, а тому, виходячи з положень частини 7 статті 223 КПК України, не повинні були запрошуватися слідчим в якості понятих при проведенні вищезазначеної слідчої дії.

Невиконання слідчим зазначених вимог КПК України щодо залучення 2-х незаінтересованих понятих під час проведення огляду, на думку суду, призводить до порушення права на захист обвинуваченого, оскільки за таких обставин понятий не може підтвердити або спростувати обставини щодо ходу слідчої дії, факт виявлення речових доказів, також суд позбавлений належним чином перевірити можливість неправомірних дій працівників поліції.

Крім того, згідно п. 9 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125 Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України, усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі. Тобто з даних норм законодавства слідує, що до складу слідчої (розшукової) дії огляд входять також дії щодо належного упакування речей і документів, які вилучаються за результатами її проведення, із обов`язковим внесенням цих відомостей до протоколу.

Також відповідно до п. 3, 4 розділу "Загальні положення" Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

В той же час, як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, в ньому вказано лише, що за результатами проведення даної слідчої дії, вилучено: револьвер, гільзи у кількості 8 штук, сітка білого кольору. Однак, будь-які відомості з приводу того, що вказані речі поміщені до спецпакетів, із зазначенням унікального номеру кожного, які були б упаковані, опечатані та засвідчені підписами понятих, слідчого та печаткою відповідного органу досудового розслідування, у встановленому законом порядку, в протоколі обшуку відсутні.

При цьому суд не приймає до уваги та оцінює критично показання свідка ОСОБА_22 , в частині того, що всі вилучені речі та предмети, були упаковані до спецпакетів, оскільки вони повністю спростовуються її ж показанням, в яких вона показала, що особисто вона нічого не упаковувала, а вказані дії виконував експерт, та змістом протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, у якому вказані відомості відсутні, не зважаючи на те, що вони підлягають обов`язковому відображення у вказаному протоколі. Тому суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_22 щодо належного упакування, вилучених в ході огляду місця події, речей.

Також із відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року, вбачається, що в ході даної слідчої дії було вилучено 8 гільз. В той же час, як вбачається із висновку експерта № 349 ВКЕ від 06.05.2014 року, на дослідження експерту надано 9 предметів схожих на гільзи.

Це в свою чергу додатково, в черговий раз, свідчить про те, що під час проведення слідчої дії огляд місця події, що речі та предмети не були упакованим у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки в ході даної слідчої дії було вилучено 8 гільз.

При цьому, суд не приймає до уваги та критично оцінює показання свідка ОСОБА_22 , з приводу того, що нею в ході складання вказаного протоколу була допущена технічна помилка, щодо кількості вилучених гільз, через поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 , який заважав їй складати даний протокол, виривав його із рук, ображав її, оскільки такі твердження жодним доказом не підтверджені. Крім того, факт того, що свідок ОСОБА_22 являючись слідчою, по відношенню до якої, з її слів, ОСОБА_11 вчинялися дії, що до перешкоджання виконанню нею службових обов`язків, не фіксує вказані факти шляхом складання відповідних процесуальних документів, не вносить в подальшому вказані відомості до ЄРДР, свідчить про надуманість та недостовірність показань свідка ОСОБА_22 , в цій частині.

Крім того, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_24 , в частині того, що в ході огляду місця події, було вилучено саме 9 гільз, а не 8, як про це, помилково було зазначено слідчою ОСОБА_22 у протоколі, оскільки останній у протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року, як учасник вказаної слідчої дії не зазначений, та який не підписував даний протокол. Також показання свідка ОСОБА_24 , з приводу того, що правильну кількість гільз, він встановив самостійно, шляхом прощупування спецпакету, в якому знаходилися ці гільзи, перед призначенням судово-балістичної експертизи, в силу положень ст. 86 КПК України, суд не приймає як належний доказ обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Як вважає суд, проведення будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не показаннями свідка. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження будь-які слідчі дії щодо встановлення кількості гільз, після проведення огляду місця події та до надання їх на експертне дослідження, слідчим ОСОБА_24 не проводилися. Огляд речових доказів проводився вже після завершення експертного дослідження. Тому слідчий ОСОБА_24 у постанові про призначення судово-балістичної експертизи від 08.04.2014 року не міг бути обізнаний про точну кількість гільз, які були вилучені під час огляду місця події. Ця обставина свідчить про те, що дані отримані слідчим ОСОБА_24 щодо кількості гільз, вилучені за результатами проведення огляду місця події, в не передбачений КПК спосіб, тобто в поза процесуальному порядку, а тому його показання з цього приводу, є недопустимими.

Судом встановлено неналежне упакування слідчим речей та предметів, вилучених 29.03.2014 року, в ході огляду місця події на території риболовецької бази "Рудяки", що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 106 КПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вилучення речей під час проведення огляду місця події 29.03.2014 року, які в подальшому були визнані речовими доказами, було здійснено слідчим, з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України, що є неприпустимим. Це в свою чергу свідчить про те, що органом досудового розслідування речові докази у вказаному провадженні були отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України, оскільки не було належним чином забезпечено належне їх вилучення та збереження з метою уникнення неконтрольованого доступу до них, а тому, відповідно до вимог ст. 86 КПК України, вони є недопустимими доказами.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, постанова про призначення судово-балістичної експертизи, разом із якою було передано на дослідження пістолет "МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , була винесене слідчим 08.04.2014 року (т.4 а.с.53). В той же час, ще до призначення даної експертизи, а саме 07.04.2014 року, слідчим проводилися слідчі дії із вказаним предметом, а саме пред`явлення речей для впізнання. Вказані обставини підтверджуються відповідними протоколами (т.1 а.с.98-99, 119-120). При цьому, із відомостей, які зазначені у вказаних протоколах, не вбачається, що вказаний предмет був упакований чи знаходився у якомусь спецпакеті, які б відкривалися перед початком проведення даних слідчих дій, а так само про те, що після закінчення їх проведення, упаковувалися слідчим до відповідних спецпакетів.

Ці обставини, в свою чергу лише додатково свідчать про те, що під час проведення огляду місця події слідчою ОСОБА_22 не було належним чином упаковано та опечатано, виявлені та вилучені речі та предмети, з метою уникнення неконтрольованого доступу до них, про що також зазначено у мотивувальній частині вироку вище, що є неприпустимими.

При цьому, суд звертає увагу, що сторона обвинувачення не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження того як саме були упаковані, вилучені в ході огляду місця події, речі та предмети, зокрема пістолет та гільзи.

Отже, виходячи, із наданих стороною обвинувачення, доказів, які судом ретельно досліджено та аналіз, яких наведено вище, однозначно встановлено, що вилучення всіх, без винятку, речей та предметів під час проведення слідчої дії огляду місця події 29.03.2014 року, було проведено органом досудового розслідування з істотним та очевидним порушенням процесуального порядку їх вилучення, оскільки не було здійснено їх належне упакування із завіренням підписами учасників даної слідчої дії та печаткою відповідного органу. Тому вилучені під час такого огляду речі та предмети є недопустимими доказами, оскільки зазначена процесуальна дія проводилася з порушенням вимог закріплених у кримінальному процесуальному законодавстві, без забезпечення належного упакування речових доказів з метою уникнення несанкціонованого та вільного доступу до їх вмісту.

Порушення встановленого чинним КПК України порядку вилучення речей в ході огляду місця події, однозначно свідчить про їх недопустимість, оскільки їх упакування не здійснювалось слідчою під час проведення слідчої дії, а не зрозуміло в який час, тобто вже після її завершення, що не забезпечило їх належного зберігання та не унеможливило, в свою чергу, їх підміну або зміну.

Отже, з огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідча (розшукова) дія огляд місця події, та процесуальна фіксація (оформлення) ходу і результатів даної слідчої дії, яка відображена у згаданому протоколі огляду місця події, була проведена ст. слідчою Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_22 , з істотним та очевидним порушенням порядку її проведення.

Таким чином, оскільки протокол огляду місця події від 29.03.2014 року здобутий внаслідок істотного порушення гарантій отримання доказів, передбачених Конституцією України, міжнародними договорами щодо прав та свобод людини, то це є безумовною підставою для визнання його недопустимим доказом.

Наведені обставини тягнуть за собою визнання недопустимими доказами даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 29.03.2014 року та речей і предметів, виявлених та вилучених в ході такої слідчої дії, які були слідчим визнані речовими доказами, на підставі відповідних постанов про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.06.2014 року (т.1 а.с.110) та від 29.03.2014 року (т.1 а.с.117).

Також за приписом ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути, окрім іншого, фото-таблиці, схеми. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Так, в матеріалах кримінального провадження міститься фототаблиця до протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року, за адресою: Київська область, Бориспільський район, риболовецька база "Рудяки" (т.1 а.с.90-95). При цьому, суд вважає, що у вказаних фототаблицях помилково зазначено, що вони є додатком до протоколу огляду речових доказів, оскільки як вбачається із відповідних протоколів, огляд речових доказів, проводився слідчим безпосередньо в приміщенні Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, а не на базі "Рудяки". Вказані обставини також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_24 , якими були виготовлені відповідні фототаблиці.

Однак, як зазначалося вище, в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що слідчий ОСОБА_24 не приймав безпосередню участь під час проведення огляду місця події 29.03.2014 року.

В той же час, в порушення вимог ст. 105 КПК України, слідчий ОСОБА_24 , не будучи особою, яка проводила слідчу дію огляд місця події, долучає до протоколу в якості додатків фототаблиці. При цьому вказані фототаблиці належним чином не завірені, оскільки на них відсутні підписи учасників даної слідчої дії. При цьому, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_24 , в частині того, що він підписав вказані фототаблиці, оскільки він їх роздруковував, так як це прямо суперечить нормам КПК, якими закріплено, що додатки до протоколу долучаються особою, яка проводила процесуальну дію.

Також відповідно до відомостей, що містяться у листі № 4565вих-15 від 16.07.2015 року, за підписом Бориспільського міжрайонного прокурора ОСОБА_57 , наданого на адвокатський запит (т.3 а.с.51), 31.03.2014 року начальником СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_58 призначено слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_24 слідчим у даному кримінальному провадженні, а останнім того ж дня прийнято його до провадження. У період часу з 29.03.2014 по 30.03.2014 включно слідчим ОСОБА_24 жодних слідчих дій у даному кримінальному провадженні не проводилось.

Це в свою чергу свідчить про те, що всі слідчі, та процесуальні дії, які були проведені 29.03.2014 року під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_24 , вчинені з грубим порушенням норм КПК України, оскільки слідчий ОСОБА_24 , який здійснював повноваження слідчого у кримінальному провадженні № 0000483, не був призначений у встановленому законом порядку, що виключає його законну участь у вказаному провадженні.

Із приписів, закріплених в ст. 105 КПК слідує, що до складу слідчої (розшукової) дії огляд входять також дії щодо складання, виготовлення додатків до протоколу та належного їх засвідчення.

Однак, вищезазначені фототаблиці (т.1 а.с.90-95), складені слідчим ОСОБА_24 29.03.2014 року, повноваження якого належним чином не підтверджені та який не проводив дану слідчу дію, про що зазначено вище. Таким чином, в порушення положень ст.ст. 104, 105 КПК України, протокол огляду місця події від 29.03.2014 року не відображає реального змісту процесуальної дії, а додатки до нього виготовлені слідчим ОСОБА_24 , який не був призначеним слідчим у даному кримінальному провадженні станом на 29.03.2014 року, та які не підписані всіма її учасниками, що за встановлених судом обставин оцінюється як істотне порушення вимог КПК України, що є самостійною підставою для визнання даного протоколу та додатків фототаблиць від 29.03.2014 року недопустимими доказами.

При цьому, з аналогічних підстав, суд визнає недопустимими доказами протокол огляду речових доказів від 29.03.2014 року (т.1 а.с.118) та постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.03.2014 року (т.1 а.с.117), оскільки вони складені слідчим ОСОБА_24 , який станом на 29.03.2014 року, не був належним суб`єктом, уповноваженим на прийняття процесуальних рішень та проведення процесуальних дій з отримання доказів в рамках даного кримінального провадження.

Також суд вважає недопустимими фактичні дані, які містяться у: протоколі огляду речових доказів від 29.03.2014 року (т.1 а.с.118); протоколі огляду місця події від 06.06.2014 року (т.1 а.с.96-97); протоколі пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.98-99); протоколі огляду речових доказів від 10.06.2014 року з додатком до нього - фототаблиця (т.1 а.с.111-112, 113-116); протоколі пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.119-120), з наступних підстав.

Так, як вбачається зі змісту вказаних протоколів, під час проведення вищезазначених слідчих дій, у якості понятого було запрошено ОСОБА_23 . Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, станом на 2014 рік, останній працював у Бориспільській виправній колонії № 119, на посаді начальника відділення спеціально психологічної служби. Вказані обставини не заперечуються стороною обвинувачення.

При цьому жодних логічних та обґрунтованих пояснень з приводу неодноразового залучення слідчим ОСОБА_24 під час проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні в якості понятого саме ОСОБА_23 , який являється працівником правоохоронного органу, сторона обвинувачення суду не надала.

Ці обставини в свою чергу свідчать про те, що вищезазначені протоколи не відповідають вимогам закону через те, що при проведенні вказаних слідчих дій запрошено, одного із понятих ОСОБА_23 , який є працівником виправної колонії. Але, в силу положень ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", установи виконання покарань відносяться до правоохоронних органів, тому участь працівників такої установи, як понятого при проведенні слідчих дій прямо суперечить вимогам абз. 3 ч. 7 ст. 223 КПК України.

Залучивши всупереч зазначеним вимогам працівника правоохоронного органу, в якості понятого, слідчий діяв не у спосіб та не в межах повноважень, визначених законом, що не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 9, ч. 5 ст. 40 КПК України, тобто була порушена засада законності при проведенні слідчої дії.

Також, слід зазначити, що виходячи із аналізу норм, закріплених в КПК України понятий, який запрошується до проведення слідчої (розшукової) дії безпосередньо приймає в ній участь. Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття при провадженні слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування у процесуальних документах.

Як вбачається зі змісту протоколів, де в якості понятого був залучений ОСОБА_23 , вказані слідчі дії відбувалось в будні дні, і майже всі, у робочий час, а саме в період часу із 08:00 год. до 17:00 год. Відповідно до листа № 11-5583 від 12.11.2019 року, ДУ "Бориспільська виправна колонія " 119" (т.6 а.с.100, 101-105) ОСОБА_23 в період часу з 29 березня по 1 липня 2014 року постійно перебував на робочому місці, за виключенням вихідних та святкових днів, а також не відряджався (не відпускався і не залучався) Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області на звернення слідчого ОСОБА_24 . Це в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_23 не міг приймати участь у слідчих діях, які відбувалися 06.06.2014 та 10.06.2014, оскільки останній у вказаний період часу перебував на робочому місці у Бориспільській ВК № 119.

В той же час, стороною обвинувачення не спростовано даних фактів, які виключають присутність ОСОБА_23 в якості понятого під час проведення таких слідчих дій: як огляду місця події 06.06.2014 року в період час із 11:00 год. до 11:20 год., та огляду речових доказів 10.06.2014 року в період часу із 10:00 год. до 10:30 год.

Крім того, після ознайомлення зі змістом протоколу огляду місця події від 06.06.2014 року (т.1 а.с.96-97) свідок ОСОБА_23 навіть не зміг підтвердити, що у протоколі проставлений саме його підпис, і що він дійсно приймав участь у вказаній слідчій дії. При цьому, у вказаному протоколі навіть невірно зазначено його по-батькові " ОСОБА_43 ".

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, а також враховуючи те, що судом встановлено, що свідок ОСОБА_23 являється працівником правоохоронного органу, а тому не міг бути запрошений в якості понятого, що в свою чергу, на думку суду, ставить під сумнів його неупередженість як понятого під час проведення вищезазначених слідчих дій, а також правдивість та достовірність відомостей, викладених у протоколах слідчих дій, проведених за участю ОСОБА_23 .

З огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідчі дія огляд місця події 06.06.2014, огляд речових доказів 29.03.2014 та 10.06.2014 року, а також пред`явлення речей для впізнання 07.04.2014 року, та процесуальна фіксація (оформлення) ходу і результатів даних слідчих дії, які відображені у відповідних протоколах (т.1 а.с.96-97, 98-99, 111-116, 118, 119-120) були проведені слідчим ОСОБА_24 , з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України, а тому суд визнає їх недопустимими доказами.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколів пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.98-99, 119-120), проведених за участю потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , що останнім для впізнання пред`являлося 4 предмети, схожих на пістолет марки "МЕ 38 Magnum-4R", які відрізнялися лише серійним номером. При цьому, під час проведення даних слідчих дій як потерпілий, так і свідок ОСОБА_17 точно впізнали річ за кольором та за характерними ознаками : в ньому присутній барабан; сам предмет чорного кольору, з потертим каналом ствола; з різним маркуванням та на ньому мається: напис "МЕ 38 Magnum-4R" та номер у вигляді цифр НОМЕР_1 . Також на маркуванні, безпосередньо на трійці, мається округла потерта цятка сірого кольору

В той же час, допитані безпосередньо в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_17 , надали показання, що суперечать змісту вказаних протоколів, зазначивши, що вони не бачили будь-яких надписів на пістолеті, тим паче ні його марки, ні його серійного номеру.
Отже, з огляду на вказані показання, в ході судового розгляду встановлено, що 07.04.2014 року, на момент пред`явлення речей для впізнання, ні потерпілому ОСОБА_14 , ні свідку ОСОБА_17 не було відомо жодних відрізняючи ознак предмета схожого на пістолет, а саме: ні марки, ні серійного номеру пістолету.
Тобто, в даному випадку не зрозуміло: звідки слідчий ОСОБА_24 взяв точні ознаки, за якими потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_17 впізнали річ, які зазначені у протоколах пред`явлення речей для впізнання, якщо вказані відомості не відповідають дійсності, оскільки дані особи не могли повідомити такі ознаки, оскільки особисто їх не бачили. При цьому викликає сумнів і те, що обидва протоколи містять ідентичні ознаки, за якими відбувалось це впізнання.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не наведено жодного обґрунтування невідповідності вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене, суд не має достатніх та законних підстав для визнання допустимими доказів протоколів пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року (т.1 а.с.980-99, 119-120), проведених за участю потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_17 , в яких відображені відомості, які при розгляді справи в суді останні не підтвердили, та навпаки заперечили, що їм були відомі такі дані, які викладені у вказаних протоколах. Це в свою чергу є додатковою підставою для визнання вказаних доказів недопустимими.
Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_14 від 01.07.2014 року (т.1 а.с.121-122), то суд оцінює його критично та визнає недопустимим доказом з огляду на те, що потерпілому для впізнання було надано ксерокопії фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі. При цьому на ксерокопії фотознімку обвинуваченого ОСОБА_11 , в єдиного мається світло-голубий фон позаду, а всі інші зображення на одному фоні. Також на ксерокопії фотознімку обвинуваченого ОСОБА_11 , лише він зображений під кутом, у ракурсному розвороті, і погляд останнього не направлений прямо в камеру, в той же час всі інші особи відображені в анфас. Ці обставини, у свою чергу, ставить під сумнів об`єктивність проведення зазначеної слідчої дії.

Також, всупереч вимогам статей 228, 231 КПК перед пред`явленням особи для впізнання слідчим не зазначено, за якими саме рисами обличчя потерпіла може впізнати особу, яка буде пред`явлена йому для впізнання. Що повністю відповідає висновку зазначеному в постанові ВС від 24.09.2020р. у справі № 306/26/17.

Крім того, суд звертає увагу, що вказана слідча дія проведена 01.07.2014 року, в той період, коли досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було зупинено, що підтверджується постановою про зупинення досудового розслідування від 26.06.2014 року (т.6 а.с.12-13). В той же час, суд не приймає до уваги твердження сторони обвинувачення, що це є технічною помилкою, та дата проведення даної слідчої дії є 01.06.2014 року, оскільки вказана слідча проводилась за участі потерпілого, в присутності двох понятих, і жоден із учасників не звернув увагу та не заперечив, що у протоколі вказана не вірна дата, що є досить підозрілим. Це в свою чергу є додатковою підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом.

Також суд вважає, що не знайшла свого підтвердження в ході дослідження всіх вищеперерахованих доказів та обставина, що ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як об`єктивних та достовірних доказів на підтвердження даного факту не має.

Наявна, у матеріалах кримінального провадження копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість № 51 від 29.03.2014 року, не є документом, який посвідчує факт того, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки виходячи із норм, закріплених у "Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.09.2009 № 400/666, яка була чинною станом на 29.03.2014 року, акт є документами, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому вказаний акт не має жодної юридичної сили.

Крім того, суд звертає увагу, що вказана Інструкція була прийнята відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними". Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду. Вказана позиція узгоджується із висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 03.12.2019 року справі № 571/1436/15-к.

В той же час, показання окремих свідків щодо перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння носять оціночних характер та є виключно їх суб`єктивними судженнями, особистими думками які при відсутності інших об`єктивних даних, отриманих у встановленому законом порядку, не можуть бути враховані для визначення стану алкогольного сп`яніння у обвинуваченого, що відповідає положенням ч.6 ст. 95 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_11 , перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд приходить до висновку, що й всі інші, надані стороною обвинувачення докази, як самі по собі так і в сукупності, не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що заявлені, в ході судового розгляду, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_12 клопотання (т.4 а.с.55-56, 57-58, 59, 60-61, 62, 137-140, т.6 а.с.114-115), підтримані обвинуваченим, про визнання всіх зібраних по справі доказів недопустимими, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.03.2014 року; протоколу огляду місця події від 29.03.2014 року та фототаблиць від 29.03.2014 року; протоколу огляду речових доказів від 29.03.2014 року; протоколу огляду місця події від 06.06.2014 року; протоколів пред`явлення речей для впізнання від 07.04.2014 року; копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість № 51 від 29.03.2014 року; протоколу огляду речових доказів від 10.06.2014 року, у зв`язку з тим, що вони були одержані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим клопотання адвоката ОСОБА_12 щодо визнання недопустимими доказами: постанови про призначення судово-медичної експертизи від 12.06.2014 року (т.6 а.с.112) та постанови про призначення судової балістичної експертизи від 08.04.2014 року (т.6 а.с.113) не підлягають задоволенню, оскільки вони не є доказами обставин, що складають об`єктивну сторону діяння, яке інкримінується обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні. Так, суд звертає увагу, що процесуальні документи - постанови про призначення експертиз не є самостійним доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються показаннями допитаних судом свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз дій обвинуваченого та фактичних обставин, підтверджених наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, не дає достатніх підстав стверджувати про достовірність доводів обвинувачення щодо тверджень і висновків слідчого, покладених в основу обвинувачення, належних і допустимих доказів вчинення обвинуваченим хуліганських дій суду не надано. За таких обставин, усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину суд тлумачить на його користь.

З урахуванням викладеного, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що належних і допустимих доказів наявності вини обвинуваченого у вчиненні діянь, які б підлягали кваліфікації за ч. 4 ст. 296 КК України у межах цього кримінального провадженні не здобуто, обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, не узгоджується із зібраними по справі належними і допустимими доказами, тому не може покладатись в основу обвинувального вироку.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, оскільки самих лише показання потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_59 , що ОСОБА_11 погрожував їм, стріляв по них, та вистріливши, завдав потерпілому тілесні ушкодження, недостатньо для спростування доводів сторони захисту про непричетність обвинуваченого до злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_11 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України", в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

В той же час, під час судового розгляду встановлено та підтверджено, дослідженими судом доказами, що 29.03.2014 року близько 12:30 год., на річні Дніпро, неподалік риболовецької бази "Рудяки", що розташована на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, де обвинувачений, перебуваючи гумовому човні, а потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_17 на металевому човні, ловили рибу, та між ними як рибаками виникло непорозуміння з приводу, розставлених у воді браконьєрських сіток, які як останні вважали належать комусь із них відповідно. В той же час, в ході даної конфліктної ситуації, обвинувачений ОСОБА_11 не посягав на громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в його діях суд не вбачає особливої зухвалості, у ОСОБА_11 не було бажання показати свою вищість, винятковість, мотив не пов`язаний з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Будь-яких доказів, що ОСОБА_11 погрожував вбивством, та що у нього взагалі був при собі револьвер марки МЕ 38 Magnum-4R", серійний номер НОМЕР_1 , і останній здійснював з нього постріли в сторону потерпілого, влучивши йому в кисть лівої руки, стороною обвинувачення не надано. Також стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу того, що в зв`язку з діями обвинуваченого ОСОБА_11 порушено громадський порядок чи спокій громадян.

Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_11 не встановлено суспільно небезпечних дій з мотивів явної неповаги до суспільства, які б грубо порушували громадський порядок, що супроводжувалися особливою зухвалістю.

Ці обставини в сукупності свідчать виключно про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на вчинення хуліганства, а в його діях - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета. Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_11 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що усі матеріали кримінального провадження, а також показання допитаних свідків, свідчать на відсутність у ОСОБА_11 умислу, мотиву на вчинення саме хуліганських дій, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета.

Отже, за встановлених в ході судового розгляду обставин, твердження сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_11 , інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, з хуліганських мотивів, тобто умисного грубого порушення ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, суд вважає неспроможним, оскільки матеріали кримінального провадження в системному зв`язку між собою дозволяють дійти однозначного висновку, щодо наявності між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_14 , як рибаками, непорозуміння з приводу розставлених браконьєрських сіток через обопільні конклюдентні дії, оскільки обвинувачений вважав, що ці сітки належать потерпілому, а потерпілий навпаки обвинуваченому, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку між собою та простежуються у чіткій логічній послідовності за весь час їхнього перебування на воді, неподалік риболовецької бази "Рудяки". Це в свою чергу вказує на те, що в діях ОСОБА_11 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона, інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі "Кобець проти України" суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Встановлено, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумними сумнівами, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_11 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. З огляду на викладене, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_11 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, за ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про судову експертизу", ст. 124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні, в розмірі 922 грн. 35 коп., слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ч. 4 ст. 296 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдати у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу злочину.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, а саме: гумовий човен марки "SКІРРЕR", риболовецьку сітку, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_60 , - залишити у ОСОБА_60 ; револьвер марки "МЕ 38 Magnum-4R", калібру 4 мм, виробництва Німеччина, № 021766, дев`ять гільз, один деформований металевий предмет сірого кольору, які упаковані до експертного пакету № 0147253, що передані на зберігання у камеру схову Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, - знищити.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні № 0000483, в розмірі 922 (дев`ятсот двадцять дві) гривні 35 копійок, віднести на рахунок Держави України.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_11 про стягнення 10 000 грн. 00 коп., завданої моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захисникам, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1