Справа № 357/8891/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2021 року за №0001386 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чернин, Таращанського району, Київської області, працюючого комплектувальником ТОВ «РОШЕН-ЗОДІАК», із базовою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 , раніше судимого: 20.10.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, 30.12.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_6 21 липня 2021 року близько 16 години 20 хвилин, проходячи поблизу гаражних приміщень у дворі будинку АДРЕСА_2 , на землі побачив ємність (банку) з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою зеленого кольору.

Піднявши вказану банку, ОСОБА_6 її оглянув та виявив, що всередині знаходиться 15 запаяних гумових згортків білого кольору, всередині кожного з яких знаходиться згорток з фольги з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору та відразу зрозумів, що це наркотичний засіб «метадон», оскільки в минулому мав досвід його вживання, тим самим ОСОБА_6 незаконно придбав-знайшов вказаний наркотичний засіб.

Після цього, ОСОБА_6 поклав вищевказану банку до лівої кишені своєї куртки, в яку він був одягнений та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 21 липня 2021 року о 16 годині 40 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 зупинено працівниками поліції на предмет зберігання заборонених в обігу речей. В подальшому під час проведення його особистого обшуку у лівій кишені куртки, у яку він був одягнений, виявлено та вилучено ємність (банку) з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою зеленого кольору, всередині якої знаходилось 15 запаяних гумових згортків білого кольору, всередині кожного з яких знаходився згорток з фольги з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в наданих речовинах становить 1,221г, який ОСОБА_6 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнанні ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, надав покази, відповідно до яких 21.07.2021 року о 16 год. 20 хв у дворі будинку АДРЕСА_2 , на землі побачив пластикову банку з кришкою зеленого кольору, відкрив її та виявивши, що всередині знаходиться 15 запаяних гумових згортків білого кольору, зрозумів, що це наркотична речовина, оскільки мав досвід вживання наркотиків в минулому. В подальшому проходячи через гаражі по тій же вулиці через 10 хвилин був зупинений працівниками поліції, які під час особистого обшуку і вилучили в нього знайдену наркотичну речовину.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема витяг з ЄРДР щодо факту реєстрації вказаного кримінального провадження, протокол затримання особи від 21.07.2021 року з якого вбачається факт вилучення наркотичних засобів з лівої кишені куртки обвинуваченого, постанова про звільнення особи з кабінету дізнавача від 21.07.2021 року, довідка про витрати на проведення експертизи від 28.07.2021 року №СЕ-19/111-21/35493-НЗПРАП з якої вбачається, що вартість процесуальних витрат складає 2059,44 грн, постанова про визнання речовим доказом від 29.07.2021 року з якої вбачається, що кристалоподібні речовини білого кольору, які містяться в запаяних гумових згортках білого кольору, що знаходяться в середині прозорої банки із зеленою кришкою, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою 1,221г та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), загальною масою 1,764г, разом із первинним маркуванням поміщені до спеціального пакету №ЕХР0388680, квитанція №893/2021 від 30.07.2021 року з якої слідує прийняття на тимчасове зберігання речей отриманих в ході кримінального провадження, паспорт на ім`я ОСОБА_6 на підтвердження особи обвинуваченого, вимогу УІП ГУ НП в Київській області №24212 від 22.07.2021 року про судимості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2016 та ухвала апеляційного суду київської області від 22.12.2016 року про засудження обвинуваченого, довідка Білоцерківського міськрайонного відділу №32/2/6556-21 від 30.07.2021 року про відсутність інформації перебування обвинуваченого на обліку, медична довідка КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» за №1257 від 28.07.2021 року, з якої вбачається отримання медичної допомоги у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2020 року та відсутність інформації щодо отримання медичної допомоги у лікаря-психіатра, довідка №ВОБР/1583/14 від 29.07.2021 року з якої слідує, що обвинувачений на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, довідка-характеристика згідно якої обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2021 про засудження обвинуваченого, виписка із медичної карти амбулаторного хворого КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №3» №2352 від 13.12.2021 року про наявність у обвинуваченого захворювань, копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , довідка №1 від 18.01.2022 року з якої вбачається, що обвинувачений працевлаштований в ТОВ «РОШЕН-ЗОДІАК» з 03.12.2021 року, копії пенсійних посвідчень батька ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 та копії їх паспортів.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надав викривальні щодо себе показання в суді, крім того має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження.

Наведене свідчить, що обставинами, передбаченими п. 1 ч. 1 та ч.2 ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинувачкеного ОСОБА_6 є щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини 2021 року народження.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст.92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_6 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому остаточне покарання за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд суворо його не карати та дати шанс на виправлення.

Захисник ОСОБА_7 просив суд врахувати наявність офіційного місця працевлаштування обвинуваченого та призначити покарання у виді штрафу, оскільки останній готовий його сплатити у короткі строки.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній після звільнення з місць позбавлення волі за вчинення аналогічного злочину повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення у сфері протидії наркотичним засобам та кримінальне правопорушення проти власності , що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та підтверджує його схильність до протиправної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків, який одружений та має малолітню дитину, а також батьків пенсіонерів, наявність офіційного місця працевлаштування, посередньої характеристики за місцем проживання, перебування на обліку в наркологічному диспансері з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками, відсутність інформації про наміри обвинуваченого пройти курс лікування від наркозалежності, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень в період з 2007 по 2016 рік та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_6 , систематично вчиняє кримінальні правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість та призначає йому покарання у межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України у виді арешту.

Суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу, з мотивів викладених вище, крім того зазначає, що стороною захисту під час судового розгляду не було надано належних доказів можливості сплати штрафу обвинуваченим, суд був позбавлений можливості перевірити майновий стан останнього в розумінні ст.53 КК України.

Під час судового розгляду, обмежень визначених у ч.3 ст.60 КК України судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений був засуджений 30.12.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, які на день розгляду вказаного кримінального провадження не відпрацював.

Кримінальний проступок, який вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 , та який є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вище вказаного вироку, тому суд на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, у вказаному кримінальному провадженні запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались. Проте, як вбачається із матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 21.07.2021 року було затримано в порядку ст. 298-2 КПК України, а тому суд вважає необхідним до призначеного покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення 21.07.2021 (один день) за правилами ст. 72 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, в розмірі 2059,44 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 60, 65, 70, 72, 309 КК України, ст.ст.7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2021 року більш суворим покаранням призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0001386 від 21.07.2021 року, не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення 21.07.2021 року (один день) із урахуванням положень ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави фактичну вартість проведення судової експертизи, за висновком № СЕ-19/111-21/35493-НЗПРАП від 28.07.2021 року, згідно довідки, у розмірі 2059 грн. 44 коп.
Речовий доказ на підставі п.3 ч.9 ст.100 КК України:
- кристалоподібні речовини білого кольору, які містяться в запаяних гумових згортках білого кольору, що знаходяться в середині прозорої банки із зеленою кришкою, та містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою 1,221г, сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), загальною масою 1,764г, разом із первинним маркуванням, які поміщені до спеціального пакету №ЕХР0388680, та відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 29.07.2021, квитанції №893/2021 від 30.07.2021 року передано на зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області знищити.
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_10