Справа № 932/2559/20
Провадження № 1-кс/932/3560/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: арешту земельної ділянки з кадастровим номером :07:143:0011 та припинення обтяження цієї земельної ділянки. Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 20 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки, в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером № :07:143:0011, яка перебувала у фактичному користуванні ОСОБА_5 , матері заявниці. Кримінальне провадження № 0000062 від 08.11.2019 року, в межах якого накладався арешт на цю земельну ділянку, закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Беручи до уваги, що слідчий у постанові про закриття кримінального провадження не вправі вирішувати питання про скасування арешту, а також те, що арешт цього майна порушує права заявника, зокрема, право належного володіння, користування та оформлення спадкових прав на цю земельну ділянку, вважає, що відпала потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження. Між тим, ОСОБА_3 звернулась до Дніпровського апеляційного суду з апеляційної скаргою на Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 р. в частині накладання арешту на земельну ділянку з кадастровим номером № :07:143:0011. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20.03.2020 року в частині накладання арешту на спірну земельну ділянку, і в цій частині постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером № :07:143:0011 відмовлено.

Виходячи з наведених обставин, заявник просить слідчого суддю скасувати арешт земельної ділянки з кадастровим номером :07:143:0011 та припинити обтяження цієї земельної ділянки.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 підтримала доводи клопотання, просила його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Неявка слідчого або представника Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Заслухавши пояснення власника майна, вивчивши клопотання, перевіривши наявність правових підстав для скасування арешту майна, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

За положеннями ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Процесуальні норми чинного КПК України не наділяють слідчого повноваженнями самостійно вирішувати питання щодо права володіння, користування чи розпорядження майном, без відповідного судового контролю.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 року було накладено арешт на низку земельних ділянок (всього близько 480), які незаконно вибули з власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Ці земельні ділянки були предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000062 від 08.11.2019 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України. Серед арештованих земельних ділянок є також земельна ділянка з кадастровим номером :07:143:0011, якою фактично користувалась ОСОБА_5 .

03.12.2019 року у даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України.

Постановою від 21.04.2021 року кримінальне провадження № 0000062 від 08.11.2019 року закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає. Отже, строк досудового розслідування є присічним та поновленню не підлягає, що зумовлює остаточну неможливість поновлення даного кримінального провадження, навіть за наявності негативних наслідків та не досягнення завдань кримінального провадження.

Приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження закрито, строк досудового розслідування закінчився та поновленню не підлягає, вважаю, що на момент розгляду даного клопотання необхідність в арешті земельної ділянки з кадастровим номером № :07:143:0011, дійсно відпала.

Разом з тим, Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 року в частині накладання арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :07:143:0011. В цій частині апеляційний судом постановлена нова ухвала, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт земельної ділянки з кадастровим номером № :07:143:0011, відмовлено.

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції скасована Ухвала на підставі якої був накладений арешт на спірну земельну ділянку, і в цій частині постановлена нова ухвала, відповідно до якої було відмовлено слідчому у накладанні арешту на земельну ділянку, вважаю, що станом на день розгляду даного клопотання арешт на земельну ділянку фактично знято апеляційним судом. На сьогоднішній день вже відсутня ухвала слідчого судді, на підставі якої було накладено арешт (в частині спірної ділянки). Тому відсутній сам предмет даного судового розгляду. Слідчий суддя позбавлений можливості скасувати арешт, накладений на земельну ділянку за Ухвалою слідчого судді, яка скасована Дніпровським апеляційним судом. Цим слідчий суддя вийде за межі наданих йому повноважень. Знімати арешт, якого вже не існує, і який знято, слідчий суддя не може.

Згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Твердження заявника про те, що державний реєстратор не приймає до виконання Ухвалу Дніпровського апеляційного суду і потрібно додатково постановити ухвалу слідчого судді першої інстанції, не береться до уваги, оскільки судове рішення підлягає безумовному виконанню, і умисне невиконання рішення, ухвали суду може мати наслідком відповідальність, установлену Законом. Створення додаткових умов та висунення додаткових вимог для виконання рішення (ухвали) суду не допускається. Заявник не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про визнання дій або бездіяльності реєстратора протиправними та зобов`язання його вчинити певні дії, а саме виконати рішення (ухвалу) суду. Той факт, що реєстратор вимагає ще й постановити ухвалу, якою припинити обтяження, також є сумнівним, оскільки в силу вимог ст. ст. 98, 170, 174 КПК України слідчий суддя не встановлює та не припиняє обтяження у кримінальному провадженні. До повноважень слідчого судді належить лише вирішення питання про накладання арешту на майно та його скасування.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що арешт на земельну ділянку був знятий судом апеляційної інстанції, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування цього арешту майна повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна та припинення обтяження, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1