02.09.2021

Справа № 359/7559/21
Провадження № 1-кп/359/594/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000663, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива, Хустського району Закарпатської області українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
04.07.2021, о 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебував на території ТОВ «Агроком ЛТД», розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Незалежності, 58. Знаючи про те, що в приміщенні офісу ТОВ «Агроком ЛТД» знаходиться кабель у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник через відкрите вікно підвального приміщення до офісу ТОВ «Агроком ЛТД» та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розрізав чотирьохжильний кабель ПВС 4*4 біля електричного щитка на три шматки по 6 м. загальною вартістю 765 грн. 90 коп. (сімсот шістдесят п`ять гривні дев`яносто копійок), належний ТОВ «Агроком ЛТД». Після чого, останній вирішив вирізати ще кабелю з метою його викрадення, однак пройшовши по коридору офісного приміщення ОСОБА_4 був помічений та зупинений працівником ТОВ «Агроком ЛТД» внаслідок чого довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується, у не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчинені злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він дійсно 04.07.2021 перебував на території ТОВ «Агроком ЛТД», розташованого за адресою: м. Бориспіль, вул. Незалежності, 58. Знаючи про те, що в приміщенні офісу ТОВ «Агроком ЛТД» знаходиться кабель проник через відкрите вікно підвального приміщення до офісу ТОВ «Агроком ЛТД» та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розрізав чотирьохжильний кабель ПВС 4*4 біля електричного щитка на три шматки. Після чого, вирішив вирізати ще кабелю однак пройшовши по коридору офісного приміщення був помічений та зупинений працівником ТОВ «Агроком ЛТД». У вчиненому діянні кається, просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у сховище.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_4 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. З причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_4 не вчинив усіх дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений перебуваючи у середині сховища, був зупинений працівником ТОВ «Агроком ЛТД». Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинуваченого. Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки незакінченого замаху на вчинення злочину. Злочин є незакінченим.

Обвинувачений вчинив злочин з проникненням в сховище потерпілого. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникало ще до проникнення в сховище. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК України. Додатково за статтею 162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно.

Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у сховище.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи данні обставини при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий. Не одружений. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. До адміністративної відповідальності не притягувався. Обвинувачений не є інвалідом, не досягнув пенсійного віку, та не є військовослужбовцем. За місцем проживання характеризується посередньо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження представником потерпілого цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілої сторони претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочини, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного вище, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, відсутність у сторони потерпілої до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Разом з тим, враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ: три шматки електрокабелю, залишити у володінні власника ТОВ «Агроком ЛТД».
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1