Справа № 484/2813/16-к
Провадження № 1-кп/484/32/21
Вирок
іменем України
17 грудня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні залі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001693, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пирятин Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, яка проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
потерпілого - ОСОБА_9
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
встановив:
13 червня 2016 року близько 14 годин 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 та її співмешканець ОСОБА_10 знаходились у спальній кімнаті своєї квартири, розташованій по АДРЕСА_1 . В цей час, між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , на ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої останній схопив ОСОБА_5 за руки та кинув на ліжко, наполягаючи на інтимних стосунках. Після того, як ОСОБА_5 піднялася з ліжка, ОСОБА_10 наніс їй один удар кулаком в голову. Після цих дій у ОСОБА_5 , з мотиву раптової образи та помсти, що виник на ґрунті спричинення їй тілесних ушкоджень, а також намагання вступити в інтимні стосунки проти її волі, виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому не передбачаючи настання смерті потерпілого, хоча за даних умов повинна була і могла їх передбачити, ОСОБА_5 взяла ніж зі столу, що стояв поруч та, тримаючи його у лівій руці, умисно нанесла ним ОСОБА_10 один удар в живіт та другий удар в грудну клітку зліва.
Своїми діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва по передній поверхні з пошкодженням верхньої долі лівої легені, проникаючу колото-різану рану передньої черевної стінки з пошкодженням сліпої кишки, які утворилися від дії колючо-ріжучого предмету (ножа) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у хірургічному відділенні Первомайської ЦМБЛ.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_10 , не визнала, суду пояснила, що приблизно півтора року співмешкала в належній їй квартирі АДРЕСА_2 з ОСОБА_10 . Між ними постійно виникали сварки та бійки на ґрунті ревнощів та в стані алкогольного сп`яніння. Також був випадок, коли ОСОБА_10 відрізав їй на голові волосся.
13 червня 2016 року вона роботу не пошла, а знаходилась в своїй квартирі, а потерпілий ОСОБА_10 , з яким вона на той час разом проживала за домовленістю, що їх спільне проживання триватиме, доки він не зніме окреме житло, поїхав на чергування. Потім він викликав її на роботу до себе, проте вона відмовилась і приїхав він сам, біля 14 години, був напідпитку і приніс з собою ще чекушку горілки та пляшку пива. Вони сіли вдвох на кухні, випили трішки та потерпілий почав до неї чіплятися, через що вона пішла в кімнату. Він прийшов до неї в кімнату, кинув її на ліжко та почав домагатися, хотів сексу, почав її смикати, бити, на що вона стала вириватися, вирвалась, при цьому зачепила стіл, що стояв поруч із ліжком за три кроки, на столі в той час була газета, яку вона також зачепила і газета злетіла зі столу. Під газетою був ніж. Стоячи біля столу, вона оперлась на стіл, взяла ніж в ліву руку, тримаючи перед собою, попередила потерпілого, щоб той до неї не підходив, але він продовжував її бити по обличчю та казати, що вб`є. Очі в неї були закриті, так як вона прикривалась рукою, тому того, як вона нанесла удар потерпілому, вона не бачила, просто тримала руку, можливо змахнула нею з метою самозахисту. Після її удару потерпілий заспокоївся і вона втікла на кухню, де просиділа деякий час, потім почула, що потерпілий її покликав. Вона прийшла в кімнату до потерпілого, побачила, що він сидить біля батареї на килимі, він попросив його підняти, вона допомогла йому піднятися. Він сам пішов кроки три-чотири і впав. Вона стала його питати, де він заховав її телефон і ключі від квартири, на що він спочатку не відповідав, а потім, коли йому стало геть погано, вказав, що вони знаходяться під матрацом на ліжку. Взявши свій телефон, вона викликала швидку допомогу. Коли швидка приїхала, то лікар сказав їй покликати когось на допомогу, щоб винести потерпілого, що вона і зробила. Поки вона бігала по допомогу, потерпілий вдягнув спортивні штани. Прийшов її сусід з п`ятого поверху та вони всі разом поклали потерпілого на одіяло і винесли до карети швидкої допомоги. Коли вони зносили потерпілого, вона не відчувала болю в руці від шоку і лише коли її затримали, то побачила, що в неї рука геть синя, а коли їй зробили рентгенограму, то побачили, що в неї перелом.
Пам`ятає, що все почалося в 10 хв. на сьому годину вечора, коли закінчилось, не знає.
Шкодує про те, що сталося, проте вважає, що діяла у стані необхідної оборони від протиправних дій потерпілого, тому винною себе не визнає і просить виправдати у пред`явленому обвинуваченні.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, пояснив, що не буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.1 ст.115 КК України, погодився із думкою прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, пояснив, що від цивільного позову він відмовився.
Потерпіла ОСОБА_11 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти зміни обвинувачення з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України не заперечувала, підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі не побажала. Крім того, під час розгляду судом обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України надала суду заяву, з якої вбачається, що вона вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.
Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України при викладених вище обставинах підтверджена сукупністю наступних доказів, які суд кладе в основу вироку.
Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом обвинуваченої з п`ятого поверху, а квартира обвинуваченої знаходиться на третьому поверсі. Він знав, що обвинувачена поживала разом із ОСОБА_10 в квартирі, що їй належить, бійок між ними він не бачив. В 2016 році, в теплу пору року, точної дати не пам`ятає, він був вдома, коли почув дзвінок в двері, відкрив двері та побачив, що до нього прийшла ОСОБА_5 , яка попросила допомогти винести її чоловіка до карети швидкої допомоги. Він спустився до квартири обвинуваченої, там вже був лікар швидкої допомоги. Увійшовши в квартиру, він побачив потерпілого ОСОБА_10 , який лежав в трусах на спині на підлозі біля ліжка, його верхня частина (грудь і пах) були в крові. Ліжко було заправлене, лікар зняв покривало і сказав, що понесуть потерпілого на покривалі. Коли лікар зняв покривало, то дальня частина ліжка теж була в крові. Лікар постійно розмовляв з ОСОБА_10 , казав, щоб той не втрачав свідомість, запитував, що сталося, на що потерпілий лікарю відповів, що це зробила його жінка, тобто обвинувачена у справі. Він із лікарем підняли потерпілого, поклали його на покривало і винесли до швидкої допомоги. Виносили учетвером, спереду йшли лікар і він, а іззаду йшли обвинувачена і водій швидкої допомоги. Потерпілого погрузили до карети швидкої допомоги, лікар запитав в обвинуваченої, чи їде вона з ними, на що вона відмовилась і сказала, що зараз приїде, тоді швидка допомога уїхала, а обвинувачена викликала таксі і поїхала.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що знайома з обвинуваченою ОСОБА_5 років 7-8, близькими подругами вони не були, але спілкувались. Вона їй розповідала, що познайомилась із чоловіком, який прийшов до неї жити і він її дуже ревнує. 13 червня 2016 року вона обвинувачену не бачила і про події, що сталися 13 червня 2016 року, обвинувачена їй не розповідала. Знає, що і ОСОБА_5 , і потерпілий ОСОБА_10 вживали спиртні напої, а також неодноразово бачила на обличчі ОСОБА_5 синці. Був випадок, коли ОСОБА_5 просила в неї допомоги, але коли вона прийшла до неї додому на її прохання, то вони вдвох з потерпілим відкрили їй двері і сказали, що самі розберуться, при цьому вона помітила, що ОСОБА_5 була побита.
Від допиту інших свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 прокурор в судовому засіданні відмовився, а сторона захисту не наполягала на допиті вказаних свідків.
Незважаючи на те, що ОСОБА_5 не визнала себе винною та заявила, що 13 червня 2016 року лише захищалась від ударів, які наносив їй ОСОБА_10 та зазначила про відсутність умислу на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть, її винуватість підтверджується сукупністю й інших досліджених в судовому засіданні доказів у справі.
Так, відповідно до витягу з ЄРДР №0001693 від 13.06.2016 року, 13.06.2016 року до реанімаційного відділення Первомайської ЦМБЛ був доставлений гр. ОСОБА_10 , 1964 р.н. з тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючих ножових поранень черевної порожнини, грудної клітини, відкритого пневмотораксу, котрі йому спричинила співмешканка ОСОБА_5 під час сварки в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.103, т.3).
Згідно протоколу огляду місця події від 13.06.2016 року та доданої до нього фототаблиці, було оглянуто квартиру АДРЕСА_2 та встановлено, що обстановка у даній квартирі, де сталось вбивство, не порушена та виявлено предмети з слідами бурого кольору, ззовні схожі на кров, які вилучено та поміщено до пакетів (а.с.104-122, т.3).
Відповідно до довідки зав. хір. відділенням № 1 Первомайської ЦМБЛ № 32 від 14.06.2016 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , доставлений швидкою допомогою в приймальний покій 13.06.2016 року о 19.52 год. з діагнозом: множинні ножові поранення грудної клітини, відкритий пневмоторакс, гіповолемічний синдром. Оперований 13.06.2016 року торакотомія. Ушивання рани легені. Дренування по Бюлау. С/серединна лапаратомія. Ушивання рани кишки. ПХО рани лівої кисті. Смерть хворого настала 14.06.2016 року о 01.50 год. Посмертний діагноз: проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені. Проникаюче ножове поранення бокової стінки живота з ушкодженням кишківника. Різана рана лівої кисті (а.с.123, т.3).
Відповідно до довідки Первомайської ЦМБЛ № 54, 13.06.2016 року в ПЦМБЛ доросле приймальне відділення був доставлений хворий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_1 , з діагнозом: множинні ножові поранення живота, грудної клітини, відкритий пневмоторакс, гіповолемічний синдром. Кров на алкоголь набрати не вдалось за стану важкого хворого (а.с.124, т.3).
Таким чином, вже при первинному огляді потерпілого ОСОБА_10 виявлені саме множинні ножові поранення живота та грудної клітки, що спростовує пояснення ОСОБА_5 про те, що вона не завдавала ударів ножем потерпілому, а лише тримала в руках ніж, спрямований в його бік, не розмахуючи рукою.
Згідно постанови про визнання речовим доказом від 01.09.2016 року, вилучені 6 ножів, змиви РБК, одяг підозрюваної ОСОБА_5 , покривало, ковдра, наволочка, рушник, які було передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Первомайського ВП ГУНП (а.с.126, т.3).
Відповідно до висновку експерта № 199 від 18.07.2016 року, причиною смерті ОСОБА_10 стали проникаючі колото-різані рани грудної клітини та передньої черевної стінки з пошкодженням лівої легені та сліпої кишки з послідуючим розвитком зовнішньої та внутрішньої кровотечі та, в подальшому, геморагічного шоку.
Під час судово-медичної експертизи трупу виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана грудної клітини зліва по передній поверхні з пошкодженням верхньої долі лівої легені, проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пошкодженням сліпої кишки, які утворились від дії будь-якого колючоріжучого предмету, можливо ножа та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Також виявлена різана рана лівої кисті, яка утворилась від дії будь-якого ріжучого предмету, можливо леза ножа і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок триразового впливу. Згідно медичних документів, смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 01.50 год. Після отримання вищевказаних ушкоджень, ОСОБА_10 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії, при цьому вони утворитись при падінні з висоти власного зросту не могли. Під час судово-токсикологічного дослідження крові трупа, був виявлений етиловий спирт в концентрації 0,59%, що відповідає стану легкого алкогольного сп`яніння (а.с.127-129, т.3).
Будучи допитаним в судовому засіданні для роз`яснення висновку № 199 від 18.07.2016 року, експерт ОСОБА_20 суду пояснив, що колото-різані рани наносяться та утворюються за допомогою колючо-ріжучого предмета або за рахунок удару, або за рахунок тиску ножа. Для того, щоб утворилась колото-різана рана за механізмом натикання на ніж, який знаходиться в руці іншої особи, необхідно 3-ри умови: співпадіння висоти, зустрічний рух потерпілого, рукоятка має в щось впиратися. Таким чином, якщо розмахувати ножем рукою, то від таких рухів можуть утворитися лише різані рани, а у потерпілого виявлені колото-різані рани з дією кінчика леза спереду назад. Під час заподіяння виявлених тілесних ушкоджень найбільш ймовірно, що взаєморозташування нападника та потерпілого було в вертикальному положенні. Після отриманих травм деякий час потерпілий міг рухатися і перебувати в свідомості.
Таким чином, даним висновком експерта та наданими в судовому засіданні роз`ясненнями експерта також спростовуються твердження обвинуваченої про незавдання нею декількох умисних ударів ножем потерпілому та її дії виключно з метою самозахисту, поскільки із вказаного висновку вбачається, що потерпілий отримав три ножові поранення: колото-різані рани грудної клітини зліва та передньої черевної стінки і різану рану лівої кисті, які, на думку суду, не могли утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченою, за умови простого тримання нею ножа в бік потерпілого і можливого помаху руки в цілях самозахисту. Натомість, вбачається, що обвинувачена завдала потерпілому щонайменше два цілеспрямовані удари ножем, а третє ножове поранення кисті потерпілий міг отримати, захищаючись від ударів обвинуваченої, схопившись долонею за лезо ножа.
Відповідно висновку експерта № 149/ц від 07.07.2016 року, на шести ножах, наданих на експертизу, кров не знайдена. Статеву приналежність епітеліальних клітин на ножах не досліджували в зв`язку з недоцільністю (а.с.131,132 т.3);
Відповідно до рапорту старшого інспектора чергової частини Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 , до приймального покою ПЦМБЛ з тілесними ушкодженнями доставлено гр. ОСОБА_10 13.06.2016 року о 20 годині (а.с.138, т.3).
Відповідно до висновку експерта № 426 від 24.06.2016 року, кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізосерологічної системи АВО (а.с. 140-141, т.3).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 276 від 08.07.2016 року, ОСОБА_5 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасово хворобливим та іншим розладом психічної діяльності не страждала та не страждає ними на теперішній час. В період часу, що відноситься до інкримінованого їй кримінального правопорушення, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент проведення експертизи вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до неї примусових мір медичного характеру ОСОБА_5 не потребує (а.с.142-146, т.3).
Відповідно до висновку експерта № 427 від 01.07.2016 року, на підставі даних судово-медичного дослідження зразка крові встановлено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (а.с. 148-149, т.3).
Відповідно до висновку експерта № 446 від 05.08.2016 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізосерологічної системи АВО. На фрагменті марлі (змивів з підлоги кімнати), представленому на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном антиВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_10 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові в плямах на речових доказах і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти А і антиВ (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) і О з ізогемаглютиніном антиА і анти-В, в тому числі від ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (а.с.151,152, т.3).
Відповідно до висновку експерта № 446 від 05.08.2016 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізосерологічної системи АВО. На наволочці, рушнику, покривалі, ковдрі, представлених на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном антиВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_10 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові в плямах на речових доказах і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном антиВ (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) і О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (а.с.154, 155 т.3).
Відповідно до висновку № 444 від 05.08.2016 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізосерологічної системи АВО. На брюках, представлених на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А із ізогемаглютиніном антиВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_10 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові в плямах на речових доказах і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В (як супутнім антигеном Н, так і без нього) і О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (а.с.157-158, т.3).
Згідно медичного огляду лікаря на стан сп`яніння № 74, проведеного лікарем Первомайської ЦМБЛ ОСОБА_22 14.06.2016 року о 02.11 год., ОСОБА_5 мала синці на лівій руці біля плечового суглобу зеленого кольору та ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.160, т.3).
Відповідно до довідок Первомайської ПЦМБЛ від 14.06.2016 року та 15.06.2016 року, ОСОБА_5 була оглянута черговим лікарем невропатологом, під час огляду у неї було виявлено синець лівої щоки, на правій перелом п`ятої п`ясної кістки правої кісті, гіпсова пов`язка (а.с.161, т.3).
Згідно довідки Первомайської ЦМБЛ від 07.07.2016 року № 538, вартість одного ліжко дня в хірургічному відділенні № 1 ЦМБЛ, за червень 2016 року, складає 187,43 грн. (а.с.162, т.3).
Згідно висновку судово-медичного експерта № 395 від 15.06.2016 року, у ОСОБА_5 виявлено перелом 5-ї п`ясної кістки справа, крововилив лівої щоки, крововиливи правого стегна, крововилив лівої голені, які могли утворитись 13.06.2016 року від дії тупого (их) твердого (дих) предмету (тів) та відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я. Також виявлені крововиливи верхніх кінцівок, які утворились від дії тупих твердих предметів в строк до 7-10 днів до моменту обстеження та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (а.с.191-192, т.3).
Будучи допитаним в судовому засіданні для роз`яснення висновку № 395 від 15.06.2016 року, експерт ОСОБА_20 суду пояснив, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворилися він нанесення ударів іншою особою твердими тупими предметами (руками, ногами, палкою). Кількість ударів неможливо встановити, можна лише сказати за кількість виявлених тілесних ушкоджень.
Таким чином, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , не є такими, що заподіяли невідворотну істотну шкоду її здоров`ю в момент спричинення та потребували б з її боку озброєного захисту від їх заподіяння.
Виходячи з обставин справи, досліджених у справі доказів та наявних тілесних ушкоджень у обвинуваченої, суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про дії ОСОБА_5 в стані необхідної оборони з перевищенням її меж.
Так, право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до ч.1 ст.36 КК України, є будь-які дії особи, безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної та невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, і у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення.
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж.
У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання заподіяти шкоди потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.
Суд приходить до висновку, що дії неозброєного потерпілого ОСОБА_10 по відношенню до обвинуваченої, в руці якої був ніж, не були безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної та невідворотної істотної шкоди життю та здоров`ю обвинуваченої, не викликали реальної небезпеки для життя обвинуваченої, а визначальним у поведінці обвинуваченої було саме бажання заподіяти шкоду потерпілому.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність стану необхідної оборони з боку обвинуваченої, а такі її показання, як і посилання захисника на наявність в діях обвинуваченої ознак необхідної оборони, суд розцінює як обрану стороною захисту тактику захисту від пред`явленого обвинувачення.
Натомість, суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами доводиться те, що ОСОБА_5 , під час заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , діяла з прямим умислом, спрямованим на спричинення таких тілесних ушкоджень, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажала їх настання. Водночас, заподіюючи потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_5 не бажала настання його смерті, хоча за обставин та умов, що склалися, повинна була і могла передбачити такі наслідки своїх дій.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані та їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, те, що наслідками злочину є смерть людини.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не має постійного місця роботи, раніше не судима.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також при призначенні покарання суд враховує поведінку потерпілого, яка має ознаки віктимності, який протягом тривалого періоду часу застосовував щодо обвинуваченої насильство, що вбачається з показань обвинуваченої та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 і висновком експерта № 395 від 15.06.2016 року про наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, із яких слідує, що під час сварки 13.06.2016 року, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-ї п`ясної кістки справа. Неправомірну поведінку потерпілого суд визнає обставиною, що зменшує суспільну небезпеку злочину і пом`якшує покарання обвинуваченої.
Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та застосувати до неї покарання у вигляді позбавлення волі як захід примусу, що полягатиме в її ізоляції та поміщенні на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з метою не тільки її кари, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.
В строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати попереднє ув`язнення з часу затримання о 21 год. 00 хв. 13 червня 2016 року до 24 червня 2016 року включно та час перебування під вартою - з дати винесення вироку Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 10 квітня 2017 року до дати винесення ухвали Апеляційним судом Миколаївської області від 12 грудня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки, відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію.
Позов прокурора в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області про відшкодування матеріальних збитків, в зв`язку із находженням на стаціонарному лікуванні ОСОБА_10 , в сумі 187 грн. 43 коп., підлягає задоволенню в повному обсязі, як підтверджений матеріалами справи.
На підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, слід прийняти відмову потерпілого ОСОБА_9 від заявленого ним цивільного позову до ОСОБА_5 про стягнення, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 43551 грн. 42 коп. та, в рахунок відшкодування моральної шкоди, 150 тис. грн. і закрити провадження у справі в цій частині.
Питання щодо речових доказів і документів, наданих стороною кримінального провадження суду, слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, оскільки протягом судового провадження вона сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки.
Керуючись ст.ст.368,370,371,373,374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, на строк 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати попереднє ув`язнення з 21 год. 00 хв. 13 червня 2016 року до 24 червня 2016 року включно та з 10 квітня 2017 року до 12 грудня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_9 від цивільного позову до ОСОБА_5 про стягнення, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 43551 грн. 42 коп. та, в рахунок відшкодування моральної шкоди, 150 тис. грн. і закрити провадження у справі в цій частині.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість стаціонарного лікування потерпілого від злочину, в сумі 187 грн. 43 коп.
Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області:
- змиви РБК, шість ножів, покривало, ковдру, наволочку, рушник знищити;
- одяг ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3