ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/325/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 р. Колегія Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 20 серпня 2021 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2021 р.,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, без зареєстрованого місця проживання, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що не працює, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. та покладенням на неї відповідних обов`язків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою зазначено до 26.09.2021.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У свої апеляційній скарзі апелянт вказує, що позиція сторони обвинувачення щодо наявності ризиків поведінки підозрюваної є необґрунтованою та належним чином не доведеною.

На думку апелянта, доказів того, що наявність ризиків чимось підтверджується, в оскаржуваній ухвалі відображено не було.

Зазначає, що посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є лише припущенням, які об`єктивними даними не підтвердженою.

Стверджує, що в оскаржувані ухвалі не вказано, яким чином ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків та інших осіб.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на рішення ЄСПЛ від 23.02.2012 у справі №30671/04 Клішин проти України, в якому зазначено, що підстави для тримання під вартою мають бути підтвердженні фактами. Небажання особи зізнатись чи дати потрібні показання не можуть бути підставами для взяття під варту.

Також, на переконання апелянта, слідчим суддею не наведено належних обставин, які можуть свідчити про неможливість застосування більш м`якого заходу для запобігання ризикам.

Вважає, що застосування тримання під вартою до ОСОБА_7 може негативно вплинути на її життя і здоров`я, оскільки ОСОБА_7 з 2011 р. перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Апелянт зауважив, що підозрювана ОСОБА_7 позбавлена батьківських прав, що також сприяло психоемоційним потрясінням та їх розвитку в разі застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, 01.06.2021 до СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що 22.05.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше вчиняла злочини проти власності, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вул. Острозького, буд. 18 в м. Тернополі, таємно шляхом вільного доступу викрала товарно-матеріальні цінності на загальну суму 364 грн. 22 коп., чим завдала матеріальну шкоду на вказану суму.

За даним фактом 02.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0000764 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 16.06.2021 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , директора магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про те, що 06.06.2021 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на АДРЕСА_2 , невідома особа таємно шляхом вільного доступу викрала товар, чим спричинила матеріальні збитки на суму 489 грн.

За даним фактом 17.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Також 01.07.2021 до СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що 24.05.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше вчиняла злочини проти власності, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вул Миру, буд. 7 в м. Тернополі, таємно шляхом вільного доступу викрала товарно-матеріальні цінності на загальну суму 591 грн. 97 коп., чим завдала матеріальної шкоди на вказану суму.

За даним фактом 02.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0000920 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Також 01.07.2021 до СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що 17.06.2021 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше вчиняла злочини проти власності, перебуваючи в приміщенні магазину «Сім 23», що за адресою: вул. Коперника, буд. 1 в м. Тернополі, таємно шляхом вільного доступу викрала товарно-матеріальні цінності на загальну суму 355 грн. 08 коп., чим завдала матеріальної шкоди на вказану суму.

За даним фактом 02.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0000922 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 26.07.2021 матеріали досудових розслідувань № 0000764 від 02.06.2021, № 0000971 від 17.06.2021, № 0000920 від 02.07.2021 та № 0000922 від 02.07.2021 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000764.

28.07.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.05.2021 приблизно о 20 год. 03 хв. у ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні магазину «Рукавичка», що на вул. Острозького, буд. 18 в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , яка раніше вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, 22.05.2021 у період часу з 20 год. 02 хв. до 20 год. 04 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що на вул. Острозького, буд. 18 у м. Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу таємно повторно, з корисливих мотивів, взяла з двох різних торгових стелажів даного магазину дві банки з ікрою лососевою горбуші, зернистою, торгової марки «Традиція», вагою 90 грамів кожна вартістю 149 грн. 95 коп. за одиницю товару та три запальнички CP11R PRINTED торгової марки «CLIPPER» вартістю 21 грн 44 коп. за одиницю, що належать TOB TBK «Львівхолод» (код ЄРДПОУ 01553681), і заховала дві банки з ікрою у власну сумку темного кольору, а три запальнички у рукав належної їй кофти.

Надалі ОСОБА_7 із захованими у її сумці та кофті зазначеними двома банками ікри та трьома запальничками, не маючи наміру розплатитись за них, о 20 год. 04 хв. пройшла повз касову зону вказаного магазину і о 20 год. 07 хв. вийшла із приміщення магазину «Рукавичка», що на вул. Острозького, буд. 18 в м. Тернополі, чим спричинила TOB TBK «Львівхолод» майнову шкоду на загальну суму 364 грн 22 коп.

Також 24.05.2021 приблизно о 20 год. 05 хв. у ОСОБА_7 , яка перебувала в приміщенні магазину «Рукавичка», що на вул. Миру, буд.7 у м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , яка раніше вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, 24.05.2021 у період часу з 20 год. 05 хв. до 20 год. 06 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що на вул. Миру, буд. 7 у м. Тернополі, та переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу таємно повторно, з корисливих мотивів, взяла з двох різних торгових стелажів даного магазину дві упаковки станків для гоління торгової марки «Gillette» вартістю 146 грн 24 коп. за одиницю та одну упаковку капсул для прання торгової марки «Persil Duo tag1» вартістю 200 грн 83 коп., що належать TOB TBK «Львівхолод», і заховала їх у власну сумку.

Надалі ОСОБА_7 із захованими у її сумці зазначеними упаковкою капсул для прання та станками для гоління, не маючи наміру розплатитись за них, пройшла повз касову зону вказаного магазину і о 20 год. 06 хв. вийшла із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що на вул. Миру, буд. 2 у м. Тернополі, чим спричинила TOB TBK «Львівхолод» майнову шкоду на загальну суму 493 грн. 31 коп.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2021 приблизно о 16 год. 48 хв. у ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , яка раніше вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, 06.06.2021 у період часу з 16 год. 48 хв. до 16 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на АДРЕСА_2 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу таємно повторно, з корисливих мотивів, взяла з двох різних торгових стелажів даного магазину дві парасолі складні жіночі торгової марки «Linea Style VO-6502» вартістю 139 грн 80 коп. за одиницю та одну пляшку рідкого засобу для прання торгової марки «Persil Deep Clean» об`ємом 1 літр вартістю 163 грн, що належать ФОП ОСОБА_12 , та заховала одну парасолю та одну пляшку рідкого засобу для прання торгової марки «Persil» у власну сумку та під власну кофту, у якій була одягнута.

Надалі ОСОБА_7 із захованими у її сумці та під кофтою зазначеними двома парасолями та рідким засобом для прання, не маючи наміру розплатитись за них, пройшла повз касову зону вказаного магазину і о 16 год. 50 хв. вийшла із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на АДРЕСА_2 , чим спричинила ФОП ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 442 грн 60 коп.

Крім того, 17.06.2021 приблизно о 15 год. 30 хв. у ОСОБА_7 , яка перебувала в приміщенні магазину «Сім/23», що на вул. Коперніка, буд. 1 в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , яка раніше вчиняла умисні корисливі злочини проти власності, 17.06.2021 о 15 год. 31 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Сім/23», що на вул. Коперніка, буд. 1 у м. Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу таємно повторно, з корисливих мотивів, взяла з одного з торгових стелажів даного магазину одну плитку шоколаду «Мілка з карамельною начинкою та солоним мигдалем» бренду «Монделіс» вагою 300 г вартістю 69 грн 44 коп. та чотири плитки шоколаду «Мілка з карамельно-арахісовою начинкою» бренду «Монделіс» вагою 276 г вартістю 77 грн 32 коп. за одну плитку, що належать TOB «Клевер Сторс» (код ЄРДПОУ 38273126), і одразу ж заховала їх у власну сумку.

Надалі ОСОБА_7 із захованими у її сумці зазначеними п`ятьма плитками шоколаду «Мілка», не маючи наміру розплатитись за них, не підходячи до касової зони вказаного магазину, о 15 год. 31 хв. вийшла із приміщення магазину «Рукавичка», що на вул. Миру, буд. 2 у м. Тернополі, чим спричинила TOB «Клевер Сторс» майнову шкоду на загальну суму 378 грн 72 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні «К. Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_14 від 14.07.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками представнику потерпілого ОСОБА_14 від 14.07.2021 та довідкою до цього протоколу; протоколом огляду відеозапису від 10.06.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.07.2021; заявою ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення від 16.06.2021; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 14.07.2021; протоколом огляду від 14.07.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 28.02.2021; висновком експерта за результатами судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-21/7236-ТВ від 14.07.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_14 від 14.07.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23.07.2021; протоколами огляду відеозапису від 08.07.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_18 від 06.07.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 08.07.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_20 є. від 08.07.2021 та довідкою до цього протоколу, таблицею ілюстрацій до протоколів огляду.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Феррарі-Браво проти Італії» заява №9627/81 від 14 березня 1984 року, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою відповідно до ч. 2 даної статті є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Окрім наявної обґрунтованої підозри слідчий суддя правильно врахував, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості підозрюваній ОСОБА_7 переховуватися від слідства та суду, колегія суддів погоджується із твердженням слідчого судді, що ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є доведеним, у зв`язку з тим, що остання усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, а також відсутністю у неї міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування зазначеного ризику.

Крім цього, слідчий суддя зазначив, що на даний момент у Тернопільському міськрайонному судді Тернопільської області перебуває дев`ять кримінальних проваджень, де обвинувачується ОСОБА_7 , та в межах одного з них остання численні рази не з`являлась у судові засідання, внаслідок чого неодноразово місцевим судом виносились ухвали про її привід, а в подальшому і її розшук.

З аналогічних мотивів стороною обвинувачення доведено, що ризик того, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з посяганням на власність.

Відтак слідчий суддя вважав, що дані ризики є досить вірогідними та доведеними стороною обвинувачення, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відтак доводи апеляційної скарги, що позиція сторони обвинувачення щодо наявності ризиків поведінки підозрюваної є необґрунтованими та належним чином не доведені, є неспроможними.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, врахувавши вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_7 злочину, її вік, стан здоров`я, дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував, що у підозрюваної ОСОБА_7 відсутнє місце офіційного працевлаштування та постійного джерела доходів, позбавлена батьківських прав, а також виселена своїми рідними з житла, у якому проживала, що свідчить про антисоціальну поведінку останньої та відсутність будь яких соціальних зв`язків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому колегія суддів наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який навіть з урахуванням презумпції невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, - підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, в тому числі з огляду на ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання апелянта на те, що підозрювана ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, не є беззаперечним доказом того, що до останньої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 ст. 418, ст. ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2021 р., якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. та покладенням на неї відповідних обов`язків у випадку її внесення, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді