Справа № 346/1604/21
Провадження № 1-кс/346/353/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянув клопотання старшого слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури у кримінальному провадженні за № 0000060 від 08.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий вказане клопотання обґрунтовує тим, що 08.04.2021 року приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Коломия, на площі Вічевий Майдан, біля будинку №1, Івано-Франківської області, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись за кермом мотоцикла марки «HONDA FMX 650», номерний знак « НОМЕР_1 », двигун якого знаходився в робочому стані та який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстровано за ОСОБА_5 та яким відповідно до довіреності має право користуватися та розпоряджатися ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, розпилив перцевий балончик сльозоточивої дії в обличчя останнього, після чого почав рух на вказаному мотоциклі з метою його незаконного заволодіння, однак, із причин, які не залежали від його волі не зумів встановити остаточний контроль над даним транспортним засобом, оскільки його дії припинив ОСОБА_6 .

09.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.289 КК України. Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.04.2021 року, постановою про визнання речовим доказом, протоколом допиту потерпілого, протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколами допиту свідка, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами, які наявні в кримінальному провадженні. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такого.

Слідчий зазначає, що у разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Тому слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на мотоцикл марки «VIPER ZS200-3», номерний знак « НОМЕР_2 ». Враховуючи, що майно підозрюваного, яке вказане в клопотанні не було тимчасово вилучене, з метою забезпечення схоронності цього майна, недопущення його відчуження та приховування, вважає доцільним провести розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного.
Старший слідчий в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до таких висновків.

Як вбачається із наданих матеріалів в провадженні Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000060 від 08.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однак, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Постанови про визнання вказаного майна речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні до матеріалів клопотання не долучено.
У клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.
Так, як вбачається з листа сектору інформаційної підтримки Коломийського РВП ГУНП від 13.04.2021 року та реєстраційної картки ТЗ, що долучені до клопотання про арешт майна, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів МВС України мотоцикл марки «VIPER ZS200-3», номерний знак « НОМЕР_2 », зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 (а.с. 8,9).
Надані суду матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набутий кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Проте в матеріалах даного клопотання цивільний позов відсутній, даних про те, що він заявлявся, не має. Тому підстав для накладення арешту з такою метою суд не вбачає.
З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на належне ОСОБА_4 на праві власності майно не виправдовує втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.
На переконання суду на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Наведене дає підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності та користування здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном зазначеної особи здійснено без законних на те підстав.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
На підставі викладеного, вважаю, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчим не вмотивовано належним чином необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, його мету та значення вказаного в клопотанні майна для органу досудового розслідування, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.
На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000060 від 08.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 - ч. 2 ст.289 КК України, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 а саме на мотоцикл марки «VIPER ZS200-3», номерний знак « НОМЕР_2 ».

Ухвала може бути оскаржена через Коломийський міськрайонний суд до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення відповідно до п. 9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1