Провадження № 1-кс/947/982/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження № 0002217від 26.08.2020за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 26.08.2020 до ЧЧ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява громадянина ОСОБА_5 та громадянки ОСОБА_6 щодо вчинення шахрайських дій групою невстановлених осіб, відносно об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично перебуває у статусі спадкової маси за заповітом ОСОБА_7 та був зареєстрований за заявниками.

29.03.2014 ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за № 1269, відповідно до змісту якого, все майно ОСОБА_7 заповів громадянці ОСОБА_6 .

Станом на момент смерті ОСОБА_7 20.05.2014, спадкова маса, що відкрилась після смерті останнього складалась з 26/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Третьою ІНФОРМАЦІЯ_1 09.07.1983 та зареєстровано в реєстрі за № 3-7240. Право власності зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2 15.07.1983 в книзі № 9доп, стор.116, № 11125 та земельної ділянки з площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 061019 від 01.07.2004, виданого на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.09.2003 № 1762-ХХІV та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 67.

В установлений законом строк ОСОБА_6 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 і на підставі її заяви 03.06.2014 заведено спадкову справу за № 56150120. Отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 не змогла, в зв`язку з оспорюванням його заповіту сином померлого ОСОБА_7 ОСОБА_9 . За результатами розгляду цивільної справи між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08.07.2015 та набрала законної сили 14.07.2015. Відповідно до ухвали спадкове майно поділено: ОСОБА_6 2/3 частини, ОСОБА_9 1/3 частина. Зареєструвати за собою право власності на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_6 не встигла так як в подальшому довідалась що нерухоме майно, яке їй належало на праві приватної власності незаконно перейшло до третіх осіб.

08.02.2017 ОСОБА_10 земельну ділянку незаконно відчужено ОСОБА_11 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 , зареєстрованих в реєстрі за № 122 та № 123.

ОСОБА_10 діяв на підставі завідомо підробленої довіреності від імені ОСОБА_7 після смерті останнього.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомірської області ОСОБА_13 до Київського районного суду м. Одеси ним не посвідчувалася довіреність від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 від 24.07.2006 за реєстровим № 242.

20.03.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , зареєстрованого в реєстрі за № 557.

01.08.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , зареєстрованого в реєстрі за № 676. Таким чином, останнім набувачем майна став ОСОБА_16 .

При цьому, ОСОБА_6 стало відомо, що у період 10-15 листопада 2017 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятий останньою у спадщину від ОСОБА_7 , повністю зруйновано.

ОСОБА_6 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_16 про витребування майна з незаконного володіння земельної ділянки площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2017 рішенням Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 520/12641/17 задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_16 та на земельну ділянку площею 0,0633 га накладено арешт з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії із вказаною ділянкою, державним реєстратором внесено відповідні записи про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 104156262 від 17.11.2017, запис про обтяження земельної ділянки площею 0,0633 га внесено до спеціального розділу.

Незважаючи на даний факт, 21.09.2017, вищезазначена земельна ділянка за заявою ОСОБА_16 про поділ об`єкта нерухомого майна № 2109, засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 , поділена на дві земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, які розташовані за тією ж адресою та зареєстровані за ОСОБА_16 . Відомості до Державного реєстру внесено державним реєстратором ДП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_19 , індексний номер рішення 37548295.

Таким чином, 11.10.2017 право власності ОСОБА_16 на земельну ділянку площею 0,0633 га з кадастровим номером :34:004:0010 погашено.

Таким чином, ОСОБА_16 зруйнувавши житловий будинок та розділивши земельну ділянку на дві із заміною одного кадастрового номеру на два, намагався створити перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_6 шляхом переробки, створення іншого нового майна, відмінного від того, що належить на праві власності останньої, яке неможливо витребувати за правилами ст. 388 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 замінено заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на дві окремі земельні ділянки.

Однак, 16.02.2018 ОСОБА_16 укладає фіктивні іпотечні договори з ОСОБА_20 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за реєстраційними номерами 268 та 270, за умовами яких ОСОБА_16 передав ОСОБА_20 в іпотеку земельні ділянки.

Згідно зазначених договорів іпотеки забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_16 перед ОСОБА_20 , що випливають з договору позики укладеного між ними 16.02.2018.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.06.2019, залишеною в силі постановою Верховного суду України від 24.03.2020 по цивільній справі № 520/12641/17 скасовано записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_16 на земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_16 на користь ОСОБА_6 та визнано за нею право власності на 2/3 частини зазначених земельних ділянок.

24.07.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасовано право власності ОСОБА_16 на зазначені земельні ділянки та зареєстровано право власності ОСОБА_6 на 2/3 частини зазначених земельних ділянок.

23.10.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_9 на 1/3 частину земельних ділянок.

07.11.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_5 на 1/3 частину земельних ділянок на підставі договорів дарування від 07.11.2019, реєстровий № 13637 та реєстровий № 13634, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21

19.06.2020 Київським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 947/6698/20 прийнято рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено, визнано недійсними договори іпотеки від 16.02.2018, укладені між ОСОБА_16 та ОСОБА_20 та скасовано записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою.

ОСОБА_16 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку. На даний час цивільна справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду.

При цьому, будучи обізнаним, що вищезазначені земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_6 та договори іпотеки визнані судом недійсними, 01.07.2020 ОСОБА_16 підписує нотаріальну заяву, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , за реєстраційним номером 869, якою зазначає що не заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договорами іпотеки від 16.02.2018, реєстрові №№ 267, 269, тобто переоформлення права власності на ОСОБА_20 .

14.08.2020 ОСОБА_20 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, розглянувши яку, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено підставу для відмови в проведенні державної реєстрації прав, а саме наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, 18.08.2020 державний реєстратор прав на нерухоме майно ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_23 припиняє право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 2/3 частини та ОСОБА_5 на 1/3 частину земельних ділянок кадастровий номер :34:004:0052 площею 0,0316 га, та кадастровий номер :34:004:0051 площею 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та протиправно проводить державну реєстрацію право власності за ОСОБА_20

21.08.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ОСОБА_24 на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 21.08.2020, укладених між ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_25 , реєстрові №№ 1630, 1632.

14.09.2020 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_7 з позовом про визнання рішень державного реєстратора незаконними та їх скасування, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. На даний час розглядається цивільна справа № 947/24419/20.

З метою уникнення втрати протиправно набутого майна, шляхом витребування з його незаконного володіння спірних земельних ділянок, ОСОБА_24 укладає з ОСОБА_26 фіктивний договір позики, який вони умисно датують 14.08.2019, а саме бажаючи використати даний договір з метою звернення стягнення (продажу) земельних ділянок через органи ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_26 звертається до ІНФОРМАЦІЯ_9 із штучним позовом до ОСОБА_24 про стягнення боргу, справа № 522/14375/20, одночасно з позовом подає заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на земельні ділянки.

Законні власники земельних ділянок, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою захисту своїх прав власності на спірні земельні ділянки та перешкодити реалізації умислу ОСОБА_26 і ОСОБА_24 щодо подальшого незаконного відчуження належного їм майна, в рамках вищезазначеної справи звертаються до ІНФОРМАЦІЯ_9 з позовом про визнання договору позики фіктивним, надають аргументовані доводи щодо своїх позовних вимог.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.09.2020, залишеною в силі постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_26 про забезпечення його позову та арешті земельних ділянок.

ОСОБА_24 та ОСОБА_26 розуміючи неможливість реалізації свого спільного злочинного умислу щодо незаконного подальшого відчуження земельних ділянок за допомогою рішення суду, вигадують нову схему.

08.10.2020 ОСОБА_24 та ОСОБА_26 звертаються до приватного нотаріуса і укладають нотаріально посвідчений договір позики згідно якого ОСОБА_24 нібито позичає у ОСОБА_26 1 622 500 грн. строком до 16.10.2020, тобто строк позики складає всього 8 днів.

Вже 20.10.2020 ОСОБА_24 отримує у приватного нотаріуса виконавчий напис про стягнення цього фіктивного боргу і одразу звертається до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_27 із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, в заяві просить звернути стягнення саме на земельні ділянки, незважаючи на наявність іншого майна у ОСОБА_24 . При цьому, ОСОБА_26 та ОСОБА_24 є бізнес партнерами, співзасновниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (код ЄДОРПОУ НОМЕР_1 ) зі статутним капіталом 1 980 000 грн.

22.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_27 відкрито виконавче провадження № АСВП 63392914 про стягнення боргу зі ОСОБА_24 на користь ОСОБА_26 .

У той же день, 22.10.2020 приватним виконавцем ОСОБА_27 у рамках зазначеного виконавчого провадження прийнято постанову № 63392914 про арешт всього майна належного ОСОБА_24 , в тому числі накладено арешт на земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

18.11.2020 приватним виконавцем ОСОБА_27 виставлено на продаж на аукціон через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер :34:004:0052 та площею 0,0317 га, кадастровий номер :34:004:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який призначено на 18.01.2021.

На підставі вищевикладеного, у слідства виникла необхідність у тимчасовому доступі до матеріалів цивільних справ №520/12641/17 та №947/6698/20 за позовом ОСОБА_6 , з можливістю їх вилучення, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя зазначає, що в порушення вимог ст. 132 КПК України, до матеріалів клопотання сторони обвинувачення не долучено всіх доказів, підтверджуючих викладені в клопотанні обставини.

Також, в клопотанні відсутнє обґрунтування того, яке значення мають документи, до яких сторона обвинувачення просить надати тимчасовий доступ, для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також відсутнє обґрунтування можливості використання як доказів відомостей, що містяться в документах.

Крім того, в клопотанні та долучених матеріалах відсутнє обґрунтування того, що вказану в клопотання інформацію неможливо отримати іншим способом, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей і документів.

Беручи до уваги недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження № 0002217 від 26.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1