Справа № 338/482/18
Провадження № 11-кп/4808/121/21
Категорія ст. 78 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді, ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Богородчанського районного суду від 01 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Богородчанського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку щодо ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання начальника Богородчанського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, а тому в задоволенні клопотання належить відмовити.

Не погодившись із таким рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав АС, в якій покликається на незаконність ухвали суду щодо нього. Зокрема, зазначив, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду .

Просить ухвалу суду щодо нього скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити клопотання начальника Богородчанського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про його звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку щодо нього.

10 березня 2021 року надійшла заява від провідного інспектора Богородчанського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , з якої вбачається, що вона просить апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 розглядати без її участі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримують АС просять задовольнити їхні апеляційні вимоги; прокурора, який вважає ухвалу законною та обгрутованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався, а навпаки допустив непоправні істотні порушення матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК підставою для скасування судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливе судове рішення.

Згідно вимог ч.1 ст. 78 КК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суддя першої інстанції, визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Так, висновок судді першої інстанції не грунтується на вимогах закону, позаяк в матеріалах клопотанння відсутня копія вироку, що набрав законної сили щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК, постановлений за обвинувальним актом від 26 грудня 2019 року.

Так, констатувати вчинення нового злочину особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.

Відповідно до положень ст.8 Конституції України визнається і діє верховенство право, а норми Основного Закону є нормами прямої дії.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Крім того, Європейський суд у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайжану» зазначив, що презумція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

Аналогічні висновки Європейський суд подав у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України».

За таких обставин, відмова суду у задоволенні подання представника органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів про повідомлення цій особі про підозру у вчиненні іншого - нового злочину і направлення обвинувального акту до суду, є такою, що не ґрунтується на вказаних вимогах закону, порушує принцип презумції невинуватості та може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у скоєному.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання начальника Богородчанського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_12 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 01 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Богородчанського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4