Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/126/2021 Справа № 623/734/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, неодруженого, не працюючого, з вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Агдаш Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, з повною загальною середньою освітою, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

До обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались судом при обранні та продовженні запобіжних заходів стосовно обвинувачених продовжують існувати. Крім того, прокурор зазначив, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення - злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна та тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, а тому, усвідомлюючи можливість призначення відносно них такого покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачені можуть змінити місце проживання, уникати явки та переховуватись від суду, оскільки не мають постійного місця роботи та джерела доходу, у них відсутні міцні соціальні зв`язки та вони є громадянами Азербайджанської Республіки. Крім того, існують підстави вважати, що вони можуть вчинити інший злочин, продовжити свою злочинну діяльність та незаконно вплинути на потерпілих і свідків, а таким чином наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважає, що застосування відносно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, які на цей час не зменшились та не змінились. Крім того, прокурором заявлено клопотання про надання судового доручення для встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_7 надав суду письмове клопотання про зміну стосовно нього міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки він не має наміру щодо впливу на потерпілих, оскільки відшкодував їм шкоду. Крім того, ризики щодо його переховування та вчинення нових злочинів є безпідставними та не підтверджені прокурором. Проти клопотання прокурора щодо судового доручення на встановлення свідків не заперечував.
Захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу стосовно її підзахисних та підтримала клопотання ОСОБА_7 .. Проти клопотання прокурора про надання судового доручення не заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав свого захисника і клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 .. Крім того, зазначив, що ним відшкодована шкода потерпілим, які не мають до нього матеріальних та моральних претензій. Проти клопотання прокурора про надання судового доручення не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що ОСОБА_6 відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду, претензій до нього потерпіла сторона не має. Крім того, захисник зазначила, що ОСОБА_6 тривалий час утримується у слідчому ізоляторі та ризики зазначені прокурором відпали. Клопотання прокурора про надання судового доручення ОСОБА_6 та його захисник підтримали.
При цьому ОСОБА_6 заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_10 , оскільки він бажає укласти договір про надання правової допомоги з іншим захисником, якого залучить самостійно. Проти участі адвоката ОСОБА_10 у судовому засіданні 30.03.2021 не заперечував.

Адвокат ОСОБА_10 підтримав думку обвинуваченого та просила звільнити її від подальшого виконання обов`язків щодо захисту ОСОБА_6 ..

Інші учасники провадження не заперечували проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відмови від захисника ОСОБА_10 , пославшись на те, що це є його правом.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників провадження, вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу стосовно обвинувачених, суд дійшов наступного.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду від 03 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 припиняє свою дію 04 квітня 2021 року, судове провадження не закінчене, тому суд вважає за необхідне розглянути питання щодо продовження строку або зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превелює над принципом поваги до свободи особистості.
При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, не є основою чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів у яких вони обвинувачуються. Крім того ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є громадянами Азербайджанської республіки і не дивлячись на тривалий час їх проживання в України, існує досить високий ризик їх переховування від суду, в тому числі і за межами України. Також суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих їм кримінальних правопорушень-злочинів та ймовірність вчинення ними нових кримінальних правопорушень, оскільки вони не мають інших законних джерел для існування. Крім того, у кримінальному провадженні ще не допитані всі свідки, а тому існує ризик незаконного впливу на них з боку обвинувачених, з метою зміни показань недопитаних свідків.

Зазначений прокурором ризик впливу з боку обвинувачених на потерпілих є безпідставним, оскільки потерпілі в судовому засіданні допитані, вони зазначили що не мають жодних претензій до обвинувачених та надали заяви про подальший розгляд кримінального провадження без їх участі.

Однак відсутність окремого ризику впливу з боку обвинувачених на потерпілих, не зменшує існуючі у сукупності ризики, які встановлені судом та які не зменшились і не відпали з ходом судового розгляду.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у звичайному житті, що дає підстави стверджувати те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належних гарантій здатності обвинувачених самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Вказівка стороною захисту на те, що тривалий термін тримання обвинувачених під вартою, зменшив встановлені судом ризики настільки, щоб змінити запобіжні заходи на більш м`які є неспроможною. А факт відшкодування потерпілим з боку обвинувачених шкоди, може бути врахований судом при ухваленні вироку.

За таких обставин судова колегія вважає, що ризики, встановлені судом стосовно обвинувачених не відпали і не зменшись, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строк тримання під вартою терміном на 60 днів.

Разом з тим, розглядаючи клопотання прокурора про надання судового доручення з метою встановлення місцезнаходження свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Суд вважає, що оскільки місцезнаходження свідків на теперішній час не встановлено, попереднє судове доручення не виконано, прокурор вважає, що без допиту цих свідків судовий розгляд буде не повний, тому з метою встановлення їх місця перебування, клопотання прокурора про надання судового доручення підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову від захисника, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 59 Конституції України, кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

Відповідно до статті 48 КПК України, захисник у будь-який момент може бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законним представником, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитись від захисника або замінити його.

З огляду на викладене, виконавши вимоги ст. 54 КПК України, пересвідчившись, що бажання ОСОБА_6 щодо відмови від захисника є добровільним, враховуючи, що обвинувачений має право заявити клопотання про відмову або заміну захисника за власним бажанням, суд вважає можливим прийняти відмову обвинуваченого від захисника адвоката ОСОБА_10 , звільнивши її від подальшого виконання обов`язків щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 20, 45, 48, 54, 177, 183, 197, 199, 331, 333, 376, 393 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, неодруженого, не працюючого, з вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України строком на 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Агдаш Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, з повною загальною середньою освітою, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України строком на 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, громадянина Азербайджанської республіки, азербайджанця, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України строком на 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року.

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про зміну щодо нього міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

З метою оперативності судового розгляду, доручити Ізюмському районному управлінню поліції № 2 ГУНП в Харківській області встановити місцезнаходження свідків:
ОСОБА_13 , АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_12 , АДРЕСА_7 .

Під час виконання доручення, необхідно також надіслати запити до адресно-довідкового бюро МВС України щодо встановлення місця реєстрації проживання свідків та повідомити їх про дату та час наступного судового засідання, яке відбудеться 09 квітня 2021 року о 12 годині 00 хвилин.
Строк виконання судового доручення до 06 квітня 2021 року.
Контроль за виконанням доручення доручити прокурору Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_14 та прокурору Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_5 ..
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову від захисника - задовольнити.

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника адвоката ОСОБА_10 , звільнивши її від подальшого виконання обов`язків щодо захисту обвинуваченого у зв`язку із його бажанням самостійно залучити іншого захисника.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинувачених під вартою, може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2