Номер провадження: 11-сс/813/1369/20
Номер справи місцевого суду: 523/5703/20 1-кс/523/3053/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002035 від 29 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 31 липня 2020 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26 вересня 2020 року включно.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень та у разі внесення застави на підозрювану покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, з таких підстав:

-підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою;

-прокурором не доведено наявність ризиків, які передбачають необхідність застосування тримання під вартою ОСОБА_8 ;

-в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом з матір`ю та повнолітнім сином, займається підприємницькою діяльністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Також захисник вважає, що слідчий суддя необґрунтовано визначив для ОСОБА_11 непомірний розмір застави, у максимальному розмірі, передбаченому для тяжких злочинів.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в нічний час доби з 28.07.2020 на 29.07.2020, у ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які винаймали кімнату у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належало власнику житла ОСОБА_13 ,

Реалізуючи свій спільний злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, та власник житла відпочиває та не помітить дій останніх, проникли до закритих кімнат даного будинку. Далі, перебуваючи безпосередньо в кімнатах під номером № 2, 5, 6, 7, 8, 9, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 обравши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_13 , знаходячись у вищевказаних кімнатах, таємно викрали наступні речі, а саме: в кімнаті №5 та №2 комплект пультів, приставки Т2, антену, з кімнати №7, №8, №9 комплект пультів, приставки Т2, антену, та №6 - телевізор марки «Philips».

Після чого останні викликали таксі та з викраденим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення. В ході руху на автомобілі, останніми було здійснено зупинку за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 33, де розташований цілодобовий ломбард «Скарбниця» з метою здачі викраденого майна. Однак, під час повернення до автомобіля, який їх очікував, були зупинені співробітниками патрульної поліції.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_12 спричинили потерпілому ОСОБА_13 , матеріальний збиток на загальну суму 5 600 гривень.

31 липня 2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09 серпня 2020 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинений злочин, від 29.07.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 29.07.2020 року;

- рапортом інспектора взводу другої роти першого полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_14 від 29.07.2020 року, відповідно до якого, перебуваючи в складі «екіпажу 151» приїхали на повідомлення на лінію «102», де виявили та затримали осіб на яких вказав свідок;

- протокол огляду місця події від 29.07.2020 року, яким є ділянка місцевості за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 170-А, де було виявлено та вилучено речі які були здобуті злочинним шляхом а саме: телевізор марки «Philips» у корпусі чорного кольору, пластикову коробку в якій знаходилось 4 пульта для перемикання каналів на телевізорі, ТВ-тюнер «DV3 T2», ТВ-тюнер KellyDV3 T7, ТВ-тюнер Kelly+DV3 T7, ТВ-тюнер KellyDV3 T7, сумка чорного кольору з написом «Bewel» в якій знаходиться мобільний телефон «Samsung», в корпусі чорного кольору у неробочому стані, поруч знаходилась друга пластикова коробка в якій знаходилось: 2 антени, полімерний пакет в якому знаходилось 3 проводи, 5 пультів різних виробників, ТВ-тюнер «DV3 T2», ТВ-тюнер KellyDV3 T7, ТВ-тюнер «DV3 T2» terrestria, поруч знаходиться картонна коробка в якій знаходився ТВ-тюнер «Kelly» з пультом від нього, протокол затримання ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України,

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.07.2020 року, з якого вбачається, що він приїхав на виклик таксі за адресою: АДРЕСА_2 , та побачив, як чоловік з жінкою разом виносили телевізор з будинку за вказаною адресою, після чого чоловік скерував маршрут таксі до ломбарду;

- протоколами допиту в якості свідків працівників УПП в Одеській області ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , від 30.07.2020 року;

- іншими матеріалами провадження.

Згідно п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності її вини, існує ризик того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрювана може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 не має постійного місця проживання та реєстрації на території м. Одеси, та під час затримання надала працівникам поліції невірну адресу, де вона, нібито, проживала.

Під час апеляційного розгляду підозрювана ОСОБА_8 просила апеляційний суд застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що квартира за вказаною адресою є місцем її постійного проживання.

Апеляційний суд вважає такі твердження підозрюваної ОСОБА_8 неспроможними з огляду на таке.

У матеріалах провадження відсутні відомості про належність підозрюваній ОСОБА_8 на праві власності житла.

Разом з тим, встановлення домашнього арешту у житлі третьої особи фактично є втручанням у право власності такої особи та передбачає певні обмеження права особи (володільця) на недоторканність житла. Зокрема, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю (частина 3, 5 статті 181 КПК).

З цих підстав для встановлення судом домашнього арешту стосовно підозрюваної у житлі третьої особи суд має попередньо переконатись у наявності на це згоди власника житла та осіб, які проживають в ньому. Докази наявності такої згоди має надати суду зацікавлена сторона.

Проте, сторона захисту та підозрювана не надали апеляційному суду документи, що підтверджуються право власності особи на житло, в якому ОСОБА_8 просила встановити домашній арешт, придатність для проживання та можливість проживання в ньому ОСОБА_8 , а також згоду власника та осіб, які в ньому проживають, на встановлення за місцем їх проживання домашнього арешту підозрюваної ОСОБА_8 .

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваної ОСОБА_8 , яка, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштована, не має джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_8 іншого корисливого злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 займається підприємницькою діяльністю є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, не заміжня, не має осіб, що перебувають на її утриманні, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Твердження сторони захисту про те, що підозрювана ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, проживає разом з матір`ю та повнолітнім сином, не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків. Крім того, під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано доказів про те, що ОСОБА_8 до затримання проживала разом з матір`ю.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 пояснила суду, що проживає в м.Одесі близько трьох місяців, у зв`язку з тим, що її співмешканець не бажає проживати у м.Миколаїв.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування тримання під вартою ОСОБА_8 є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваної, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що слідчим суддею визначено непомірний розмір застави для підозрюваної є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 31 липня 2020 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26 вересня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4