Номер провадження 1-кс/756/1786/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 № 822-ШЗ на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідування, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про службові злочини № 845/1 від 22.07.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 24 червня 2021 року вирішено питання про направлення матеріалів скарги до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення таких матеріалів з Шевченківського районного суду м. Києва до іншого районного суду м. Києва або для вирішення питання про звернення з відповідним поданням до колегії суддів Верховного суду (у разі необхідності направлення вказаних матеріалів з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року матеріали скарги направлено для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20 липня 2021 року матеріали скарги передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .
Ухвалою слідчого судді від 21 липня 2021 року відкрито провадження за скаргою та призначено до розгляду на 23 липня 2021 року.
В обґрунтування поданої 06 серпня 2020 року скарги ОСОБА_3 зазначає, що ним 22 липня 2020 року в скриньку приймальні ДБР подано заяву № 845/1 про службові злочини судді Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_4 .
Вважає, що після отримання заяви- повідомлення працівники ДБР мали обов`язок діяти в порядку ст. 214 КПК України.
Проте, на час подання скарги до слідчого судді вказані в заяві-повідомленні № 845/1 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, ОСОБА_5 направила заяву до Територіального управління ДБР.
Посилаючись на положення ст.ст. 55, 214, 216, 218 КПК України, скаржник просить слідчого суддю розглянути скаргу впродовж три доби, визнати протизаконною бездіяльність уповноваженої особи ДБР ОСОБА_6 по недотриманню нею вимог ст. 214 КПК України; зобов`язати внести відомості до ЄРДР за заявою № 845/1 від 22.07.2020 року по груповим службовим злочинам судді ОСОБА_4 по покриттю ним службових злочинів офіцерів вищого кадрового складу ГСУ СБУ навколо справи вбивства близнюка; зобов`язати надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР; надіслати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлявся засобами телефонного зв`язку, за номером зазначеним у скарзі.
Територіальне управління ДБР належним чином про час та місце розгляду скарги повідомлено належним чином, шляхом надіслання судового повідомлення на офіційну електронну адресу.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті поданої скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь в судовому провадженні.
Дослідивши матеріали скарги та додані в її обґрунтування матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.
Виходячи з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Аналогічна правова позиція міститься в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 .
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 в порядку ст. 214 КПК України подано до ДБР заяву-повідомлення від 22.07.2020 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 109, ст. 111,ч. 2 ст. 256, 356, 364, 375, 396, 442 КК України, вчинені, на його думку, суддею Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_4 під час розгляду ним, як головуючим справи № 761/36508/19-ц та № 761/27076/19-ц.
Відомості по заяві ОСОБА_3 про службові злочини №845/1 уповноваженими особами ДБР до ЄРДР внесені не були.
Згідно відповіді в.о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Уаправління забезпечення діяльності ОСОБА_5 від 27.07.2020 року скарга ОСОБА_3 направлено за належністю для розгляду в межах чинного законодавства о Територіального управління ДБР (а.с.2).
Дослідивши скаргу та подані в її обґрунтування докази, зокрема заяву ОСОБА_3 № 845/1, копію наданої скаржником апеляційної скарги приходжу до висновку, що твердження скаржника про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ст. 111,ч. 2 ст. 256, 356, 364, 375, 396,442 КК України, зводяться до незгоди ОСОБА_3 з прийнятими суддею судовими рішеннями під час розгляду цивільних справ № 761/27076/19-ц та 761/36508/19-ц, що доводиться мотивами поданої скарги.
У зв`язку з цим, слідчий суддя наголошує, що п.п. 5, 57, 59 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (далі КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень закріплено базовий принцип, відповідно до якого оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом. Цей принцип є ключовим наслідком конституційної гарантії незалежності суддів, яка розглядається як одна із основних характеристик верховенства права в демократичному суспільстві.
КРЄС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.
КРЄС підкреслює, що будь-який метод оцінювання якості судових рішень не повинен втручатися у незалежність як судової влади у цілому, так і окремих суддів.
Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частинами 1, 2 ст. 126, ч.1 ст. 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно з п.10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 Про незалежність судової влади судові рішення виходячи з їх обов`язковості до виконання на всій території України вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Відповідно до п. 12 вищевказаного Пленуму оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.
Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.
Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.
При розгляді питання щодо невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, слідчий суддя також враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, який пов`язаний зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Верховний суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.
Окрім того, ч. 1 ст. 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому в скарзі ОСОБА_3 не наведено таких фактичних даних на підтвердження, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини злочину, натомість в заяві містяться доводи як уважає, про завідомо неправосудне рішення, ухвалене суддею. Скарга не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.
Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 про службові злочини № 845/1, вважає, що в ній відсутні відомості про конкретні обставини вчинення суддею ОСОБА_4 , як вважає заявник злочинів. При цьому заява зводиться до незгоди скаржника ОСОБА_3 з рішеннями судді прийнятими в ході судового розгляду. Зазначені в заяві обставини не можуть свідчити про наявність даних, які вказують на об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_4 , що можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України.
Окрім того, слід зауважити, що скаржник використав своє процесуальне право оскарження рішення судді Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_7 від 23 червня 2020 року у справі № 761/27076/19-ц, що доводиться текстом поданої апеляційної скарги, що досліджена слідчим суддею та міститься додатком до скарги.
На підставі викладеного та з метою уникнення втручання в діяльність судді, приходжу до висновку про відмову ОСОБА_3 в задоволенні скарги № 822-ШЗ на бездіяльність уповноважених службових осіб ДБР, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про службові злочини № 845/1 від 22.07.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 126, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 214, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 № 822-ШЗ на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідування, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про службові злочини № 845/1 від 22.07.2020 року відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1