Справа № 457/1477/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/241/21 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 25.01.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:
Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавленням волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки покладені на нього судом.

На підставі частини 1 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Іспитовий строк рахувати з дати проголошення вироку. Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами, арештованим майном.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 30.08.2020 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем "ВАЗ 2106", реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним спочатку заднім ходом, а потім уперед по площадці, яка розташована між вулицями П. Куліша, 2 та Дрогобицької, 25, що у м. Трускавець, Львівської області, грубо порушив вимоги Р.1 п. п.1.5, 1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість"); Р. 2 п. п. 2.3.6),д), 2.9.а); Р.10 п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, під час руху заднім ходом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, після чого перед початком руху вперед не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_12 , який перебував на вказаній площадці. У результаті наїзду пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, із якими був доставлений у Дрогобицьку міську лікарню, де перебуваючи на лікуванні 31. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України..

На вирок суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на те, що суд незважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті однієї особи, призначив покарання ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Покликання суду на такі обставини, як щире каяття, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика та визнання судом їх, як обставин, що дають підстави для застосування при призначенні покарання ст.75 КК України, є безпідставним, оскільки вказані обставини необхідно враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання ОСОБА_7 у межах санкції ст.286 ч.2 КК України.

Потерпілий у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, направив апеляційному суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності, а у вирішенні апеляційної скарги прокурора покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Так апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 30.08.2020 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем "ВАЗ 2106", реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним спочатку заднім ходом, а потім уперед по площадці, яка розташована між вулицями П. Куліша, 2 та Дрогобицької, 25, що у м. Трускавець, Львівської області, грубо порушив вимоги Р.1 п. п.1.5, 1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість"); Р. 2 п. п. 2.3.6),д), 2.9.а); Р.10 п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він керував автомобілем перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час руху заднім ходом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, після чого перед початком руху вперед не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_12 , який перебував на вказаній площадці. У результаті наїзду пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, із якими був доставлений у Дрогобицьку міську лікарню, де перебуваючи на лікуванні 31. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, рішення про застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України обґрунтоване формально, лише узагальнюючим посиланням на обставини справи і особу винного.

Водночас ч.1 ст.75 КК України зобов`язує суд при розгляді питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які дають підстави зробити висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Матеріали справи свідчать про відсутність обставин, які б могли слугувати підставою для застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України. У даному випадку колегія суддів повністю погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора, що такі обставини, як щире каяття, перше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика необхідно враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання ОСОБА_7 у межах санкції ст.286 ч.2 КК України, а не як обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.ст. 75,76 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, в результаті чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 . Окрім цього, врахуванню підлягає те, що примирення та відсутність претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого ОСОБА_13 не є визначальним для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення. Таке звільнення, згідно із ст. 75 КК України, здійснюється на підставі обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи у їх сукупності.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням у суду першої інстанції не було. А тому, вирок у цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в апеляційному порядку відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 407 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, конкретні обставини справи , а також думку потерпілого.

Враховуючи вимоги ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства та застосування безальтернативного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами терміном 3 роки, що на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок першої інстанції в частині призначення покарання скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування положень ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 25.01.2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 (три) роки.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4