Справа № 299/2086/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/171/21, за апеляційними скаргами, які подали захисники підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року задоволено погоджене прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі - прокурор) клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі - слідчий) й застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 год. 19 червня 2021 року, без визначення застави.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 22 квітня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до клопотання, 19 квітня 2021 року приблизно о 14 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території колишнього завод-радгоспу «Виноградівський», що за адресою м. Виноградів, вул. Заводська, 2, Берегівського району, керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою особою, почав примушувати останню до статевого акту. Після чого, незважаючи на заперечення потерпілої ОСОБА_10 , з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до вказаної особи, силоміць повалив ОСОБА_10 своїми руками на коліна та знявши штани, утримуючи потерпілу в сидячому положенні, вчинив активні дії сексуального характеру відносно останньої, у виді орогенітального контакту з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи. В подальшому, ОСОБА_6 не реагуючи на неодноразові прохання та вмовляння ОСОБА_10 припинити зазначені протиправні дії, будучи більш фізично розвиненим, не даючи можливості залишити місце вчинення злочину, взяв її своїми руками за верхній одяг в області спини і повалив на землю, після чого почав роздягати, розірвавши жіночі колготи на її ногах, схопивши своєю лівою рукою за шию та почав душити, а правою рукою підняв із землі дерев`яну палку та почав погрожувати. Подолавши опір неповнолітньої ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , утримуючи в лежачому положенні неповнолітню ОСОБА_10 , вчинив активні дії сексуального характеру відносно останньої, здійснивши вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль й моральні страждання. У клопотанні також вказується на те, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом допиту потерпілої, протоколом впізнання, показаннями свідків та іншими матеріалами, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення і передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Окрім того, у клопотанні слідчий посилається на те, що оскільки ОСОБА_6 характеризується з негативної сторони, засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин, не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого злочину, переховування від органів досудового розслідування, тобто ОСОБА_6 , може не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області, впливати на неповнолітню потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки. У зв`язку з наведеним, слідчий вважає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування чи/та суду, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не будуть достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Разом із тим, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, і яка негативно характеризується за місцем проживання. Тому, слідчий суддя дійшов висновку й про доведеність органом досудового розслідування ризиків того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на неповнолітню потерпілу, продовжити протиправну діяльність, запобіганню яким більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою будуть недостатніми. При цьому, врахувавши наведене вище, а також те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин пов`язаний із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначив заставу.
В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Стверджує, що до клопотання не додано жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, що свідчить про те, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою. При цьому, зазначає, що потерпіла ОСОБА_10 обмовила ОСОБА_6 у вчиненні злочину. Разом із тим, зазначає, що органом досудового розслідування не доведено й передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Окрім того, стверджує, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування чи впливати на потерпілу, так як розуміє наслідки таких дій. Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та сім`ю (батька, матір, двох сестер та трьох братів), а також заручився і бажає одружитися із своєю дівчиною ОСОБА_11 .. Також вказує і на відсутність матеріальної шкоди в кримінальному провадженні, що слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 достатнім може бути запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувавши до ОСОБА_6 більш мякий запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт або визначити заставу;
- адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим. Посилається на те, що ОСОБА_6 не переховувався від органу досудового розслідування, будь-яких заходів незаконного впливу на потерпілу не вчиняв, досудовому розслідуванню не перешкоджав. Зазначає, що в органу досудового розслідування не було підстав стверджували про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а доводи клопотання є не підтвердженими. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має із таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього ж Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема даними протоколу допиту потерпілої, показаннями свідків та протоколами впізнання та іншими доказами, у їх сукупності, на підставі яких 20.04.2021 слідчий виніс ОСОБА_6 повідомлення про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_6 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що до клопотання не долучено будь-якого доказу, який би свідчив про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про те, що потерпіла обмовила ОСОБА_6 у скоєнні діяння, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушень та фактичні обставини його вчинення (застосування насильства над потерпілою), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено особливо тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років), повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 , а також свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що слідчим суддею обґрунтовано взяті до уваги і дані про особу підозрюваного : ОСОБА_6 є раніше судимою особою (засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки), яка підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку і яка на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний особливо тяжкий злочин, яка негативно характеризується за місцем проживання, не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що всі наведені в клопотанні ризики ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора, а докази таких ризиків відсутні в клопотанні, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують указаного висновку слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та сім`ю (батька, матір, двох сестер та трьох братів), а також заручився і бажає одружитися із своєю дівчиною ОСОБА_11 , - апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 були поєднані із застосуванням насильства щодо потерпілої.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинення іншого кримінального правопорушення.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, не посилалась на наявність у ОСОБА_6 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_6 не доведена, та прийнятті процесуального рішення, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінально-карних діянь.

При встановленні строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 затриманий 20.04.2021, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений цього ж дня. Тому колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено початок та кінець строку перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги, які подали адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 152 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 год. 19 червня 2021 року, без визначення застави, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: