Справа № 357/122/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2021 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква Київської області кримінальне провадження за № 0000765 від 25.02.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.04.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 гривень; 18.04.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
Всупереч положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «метадону», включеного до таблиці 1 список 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.

Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичних речовин, включених до таблиці 1 Переліку: - діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону); - використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону).

Однак, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, 25.02.2020 близько 12-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу супермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, 10, в м. Біла Церква Київської області, на землі незаконно придбав - знайшов пачку з-під цигарок, в якій знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, ззовні схожа на наркотичний засіб «метадон».

Маючи досвід вживання наркотичних засобів, а саме метадону, ОСОБА_3 визначив, що вказана речовина є наркотичним засобом, після чого поклав її до лівої кишені куртки, в яку був одягнений та залишив незаконно зберігати вказану речовину при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, близько 14-00 год. перебуваючи поруч з будинком №24, що по вул. Грибоєдова в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції Білоцерківського ВП для перевірки на предмет зберігання заборонених у обігу предметів чи засобів. У подальшому під час проведення працівниками поліції в присутності понятих затримання та особистого обшуку у ОСОБА_3 із його лівої кишені куртки, в яку він був одягнений, було виявлено та вилучено пачку з-під цигарок з вмістом у ній кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса якого у речовині становить 0,039 г, яку ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та пояснив, що 25.02.2020 близько 12-00 год. поблизу супермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, 10, в м. Біла Церква Київської області, на землі знайшов пачку з-під цигарок, в якій знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, ззовні схожа на наркотичний засіб «метадон». Оскільки він раніше мав досвід вживання наркотичних засобів, а саме метадону, він визначив, що вказана речовина є наркотичним засобом, після чого поклав її до лівої кишені куртки в яку був одягнений та залишив незаконно зберігати вказану речовину при собі для власного вживання без мети збуту. Цього ж дня, близько 14-00 год. поруч з будинком АДРЕСА_2 , він був зупинений працівниками поліції Білоцерківського ВП для перевірки на предмет зберігання заборонених у обігу предметів чи засобів. Під час проведення працівниками поліції, в присутності понятих затримання та особистого обшуку у нього із його лівої кишені куртки, в яку він був одягнений, було виявлено та вилучено пачку з-під цигарок з вмістом у ній кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса якого у речовині становить 0,039 г.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив не позбавляти його волі, у вчиненому розкаювався.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

У світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме визнання вини, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальний проступок, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, з 05.06.2020 по даний час перебуває на лікуванні у медичному центрі ФОП ОСОБА_5 з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності від опіоїдів, має місце реєстрації, яке співпадає з фактичним місцем проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має утриманців, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також суд враховує положення ч. 2 ст. 4 КК України про те, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Також суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції частини 1 статті 309 КК України, яке передбачено в санкціях ч. 1 статті 309 КК України як в редакції Закону від 15.04.2008, так і в редакції Закону від 22.11.2018.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає призначення покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення та передбачає більш м`який розмір покарання у виді обмеження волі - до трьох років.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_3 після постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019, в період іспитового строку, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити за сукупністю вироків, а саме до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019, враховуючи при цьому вимоги ч. 1 ст. 71 та п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якої два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

Отже, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідати цілям та меті покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження зважаючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 122, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати виннуватим в вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме поліетиленовий пакет з надписом «Експертна служба» № 0028663, в якому знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, яка містить наркотичний засіб-метадон (фенадон), маса якого в речовині становить 0.039 г разом з первинним упакуванням, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за квитанцією № 303/2020 від 30.03.2020 після вступу вироку в законну силу - знищити.

На підставі ст. 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1256 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень) 08 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1