ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/126/21 Справа № 696/707/16-к Категорія: п.4 ч.1 ст.284 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - присутніх в режимі

відеоконференції в приміщенні Кам`янського

районного суду Черкаської області

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року, якою клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ними діяння задоволене.

Кримінальне провадження №0000079 від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, закрите на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ними діяння.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишений без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 3 175 (три тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки віднесені на рахунок держави.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він за попередньою змовою та у співучасті із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03 лютого 2016 року близько 10 години 00 хвилин в урочищі «Крутий Яр» на території Макіївського лісництва ДП «Кам`янського лісового господарства», квартал 72 виділ 16, що знаходиться в адміністративних межах с. Райгород Кам`янського району Черкаської області, не маючи передбаченого законом дозволу на вирубку дерев, умисно, незаконно, з корисливою метою, шляхом відокремлення дерева від кореня за допомогою бензопили марки «Штіль МС 180» та бензопили марки «Штіль МС 361», здійснив порубку лісу в кількості п`ятдесяти восьми дерев акації білої, чим заподіяв істотної шкоди державі в особі ДП «Кам`янське лісове господарство», що розташоване за юридичною адресою: м. Кам`янка, Черкаської області, вулиця Героїв Майдану, 8, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» становить 172 847 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він за попередньою змовою та у співучасті із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03 лютого 2016 року близько 10 години 00 хвилин в урочищі «Крутий Яр» на території Макіївського лісництва ДП «Кам`янського лісового господарства», квартал 72 виділ 16, що знаходиться в адміністративних межах с. Райгород Кам`янського району Черкаської області, не маючи передбаченого законом дозволу на вирубку дерев, умисно, незаконно, з корисливою метою, шляхом відокремлення дерева від кореня за допомогою бензопили марки «Штіль МС 180» та бензопили марки «Штіль МС 361», здійснив порубку лісу в кількості п`ятдесяти восьми дерев акації білої, чим заподіяв істотної шкоди державі в особі ДП «Кам`янське лісове господарство», що розташоване за юридичною адресою: м. Кам`янка, Черкаської області, вулиця Героїв Майдану, 8, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» становить 172 847 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

ОСОБА_12 обвинувачувався у тому, що він за попередньою змовою та у співучасті із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03 лютого 2016 року близько 10 години 00 хвилин в урочищі «Крутий Яр» на території Макіївського лісництва ДП «Кам`янського лісового господарства», квартал 72 виділ 16, що знаходиться в адміністративних межах с. Райгород Кам`янського району Черкаської області, не маючи передбаченого законом дозволу на вирубку дерев, умисно, незаконно, з корисливою метою, шляхом відокремлення дерева від кореня за допомогою бензопили марки «Штіль МС 180» та бензопили марки «Штіль МС 361», здійснив порубку лісу в кількості п`ятдесяти восьми дерев акації білої, чим заподіяв істотної шкоди державі в особі ДП «Кам`янське лісове господарство», що розташоване за юридичною адресою: м. Кам`янка, Черкаської області, вулиця Героїв Майдану, 8, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» становить 172 847 гривень.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року кримінальне провадження №0000079 від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, закрите на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ними діяння.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишений без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 3 175 (три тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки віднесені на рахунок держави.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 звернувся із апеляційною скаргою в якій просив ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України змінити шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали висновок суду, що «закриття кримінального провадження відносно вищевказаних осіб за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що мотивуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що дії обвинувачених за ст. 246 КК України кваліфіковані за ознакою спричинення майнової шкоди, розмір якої був істотним на час вчинення діяння. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» № 2531-VІІІ від 6 вересня 2018 року, який набрав чинності 01 січня 2019 року, розмір істотної шкоди, спричинення якої є основною кваліфікуючою ознакою вчиненого діяння, було змінено, що призвело до часткової декриміналізації. Отже кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Слід звернути увагу, що вищевказаним Законом вказане діяння не виключено із Кримінального закону, а лише збільшено розмір істотної шкоди, в разі наявності якої настає кримінальна відповідальність.

Крім викладеного, суд цією ж ухвалою вказав, що закриття кримінального провадження за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків, у зв`язку із чим заявлений прокурором в інтересах держави цивільний позов про відшкодування збитків, завданих незаконною порубкою дерев у розмірі 172847 гривень залишив без розгляду.

Проте, з такою позицією суду апелянт не погоджується у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не наполягали на доведенні розгляду кримінального провадження до кінця із постановленням виправдувального вироку та підтримали клопотання про закриття кримінального провадження відносно них у зв`язку з частковою декриміналізацією діяння.

Залишаючи позов прокурора в інтересах держави без розгляду місцевий суд послався на положення ст. 129 КПК України, що є, на думку прокурора, необґрунтованим, оскільки частина 3 цієї статті містить виключні обставини залишення цивільного позову без розгляду, а саме: виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення.

Також, у мотивувальній частині ухвали суд стверджує, що закриття кримінального провадження відносно обвинувачених за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків

Однак, посилання суду, у даному випадку, на ухвалення реабілітуючого рішення не відповідає нормам законодавства, оскільки декриміналізація діяння не є реабілітуючою підставою закриття кримінального провадження та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, яке визнавалось злочином на момент його вчинення.

У правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Реабілітуючими є обставини, за якими особа визнається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відновлюється її репутація, гідність, права. При декриміналізації діяння законодавець виключає його з переліку кримінально караних, тому за правовою природою це не є реабілітуючою обставиною і не свідчить про виправдання особи, оскільки на момент вчинення нею діяння воно вважалося злочином і досудове розслідування здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, і, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені гідності та репутації.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння є реабілітуючим рішенням апелянт вважає необґрунтованим.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, в тому числі, істотне порушення вимог процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 із зазначених у ній підстав, думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які всі заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 підлягає до задоволення, а ухвала місцевого суду до зміни з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суддя місцевого суду не в повній мірі дотрималась вищезазначених вимог Закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою місцевого суду від 11 листопада 2020 року кримінальне провадження №0000079 від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, закрите на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ними діяння.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишений без розгляду.

Проте, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» № 2531-VІІІ від 6 вересня 2018 року, який набрав чинності 01 січня 2019 року, розмір істотної шкоди, спричинення якої є основною кваліфікуючою ознакою вчиненого діяння, було змінено, що призвело до часткової декриміналізації.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта з приводу того, що вищевказаним Законом вказане діяння не виключено із Кримінального закону, а лише збільшено розмір істотної шкоди, в разі наявності якої настає кримінальна відповідальність.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає посилання місцевого суду на те, що закриття кримінального провадження за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків, у зв`язку із чим заявлений прокурором в інтересах держави цивільний позов про відшкодування збитків, завданих незаконною порубкою дерев у розмірі 172847 гривень залишив без розгляду, необґрунтованим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не наполягали на доведенні розгляду кримінального провадження до кінця із постановленням виправдувального вироку та підтримали клопотання про закриття кримінального провадження відносно них у зв`язку з частковою декриміналізацією діяння.

При цьому, колегія суддів вважає, що те, що в мотивувальній частині ухвали місцевий суд стверджує, що закриття кримінального провадження відносно обвинувачених за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків не відповідає нормам законодавства, оскільки декриміналізація діяння не є реабілітуючою підставою закриття кримінального провадження та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, яке визнавалось злочином на момент його вчинення.

У правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Реабілітуючими є обставини, за якими особа визнається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відновлюється її репутація, гідність, права. При декриміналізації діяння законодавець виключає його з переліку кримінально караних, тому за правовою природою це не є реабілітуючою обставиною і не свідчить про виправдання особи, оскільки на момент вчинення нею діяння воно вважалося злочином і досудове розслідування здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, і, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені гідності та репутації.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції посилання суду першої інстанції на те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння є реабілітуючим рішенням є незаконним та необґрунтованим.

Крім того, залишаючи позов прокурора в інтересах держави без розгляду місцевий суд послався на положення ст. 129 КПК України, що є, необґрунтованим, оскільки частина 3 цієї статті містить виключні обставини залишення цивільного позову без розгляду, а саме: виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про порушення закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні, зокрема посилання суду першої інстанції на те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння є реабілітуючим рішенням є слушними та знайшли своє підтвердження при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 підлягає повному задоволенню, а ухвала Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року до зміни шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали висновку суду, що «закриття кримінального провадження відносно вищевказаних осіб за декриміналізацією є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити повністю.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на те, що закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у зв`язку із декриміналізацією діяння є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків.

В решті ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: