ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1169/21 Справа № 180/2216/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на оскарження ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено вирок Перовського районного суду м. Москва Російської Федерації від 29 листопада 2016 року щодо громадянина України ОСОБА_5 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого п. б ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 8 років позбавлення волі з відбування покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність із законодавством України. Вирішено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений, поза межами строку його апеляційного оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши й проаналізувавши доводи, викладені в заявленому клопотанні засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, при цьому апеляційна скарга повинна бути повернута, з таких підстав.
Відповідно до вимог п.п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.
Із матеріалів провадження видно, що оскаржувана ухвала за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації щодо ОСОБА_5 у відповідності із законодавством України, була постановлена судом першої інстанції 28 грудня 2017 року за відсутності засудженого.
03 березня 2021 року ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, яку 09 березня 2021 року отримано судом, тобто із суттєвим пропуском встановленого законом строку на оскарження судового рішення, передбаченого ст. 395 КПК України.
При цьому, у поданому клопотанні засуджений не наводить жодних поважних та об`єктивних причин такого значного пропуску строку й в судовому засіданні суду апеляційної інстанції таких не вказав.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З матеріалів провадження видно, що 13 березня 2018 року судом першої інстанції на адресу ДУ Дніпропетровська установа виконання покарань УДПС України у Дніпропетровській області №4 направлено розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили разом з копіями оскаржуваної ухвали.
До того ж, 16 серпня 2019 року, начальник ДУ Криворізька виправна колонія №80 звертався до суду першої інстанції з клопотанням про зарахування засудженому ОСОБА_8 періоду перебування під вартою, за розглядом якого засудженому було перераховано строк відбування покарання, копії цього рішення було направлено на адресу установи виконання покарань, зокрема, для вручення засудженому ОСОБА_5 03 вересня 2019 року.
Разом з цим, ОСОБА_8 24 липня 2019 року прибув до ДУ «Криворізька установа виконання покарань №80» для подальшого відбування покарання за ч. 1 ст. 307 КК України та перебуває в цій установі до цього часу, а отже мав реальну можливість звернутися із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та апеляційною скаргою у відповідності до вимог КПК України.
Ті обставини, що оскаржувану ухвалу було постановлено за відсутності засудженого, та він на той час знаходився на території Російської Федерації, з позиції суду апеляційної інстанції, не є такими, що об`єктивно перешкодили йому звернутись до суду з апеляційною скаргою після прибуття в Україну для подальшого відбування покарання, призначеного вироком суду Російської Федерації, враховуючи, що з моменту його прибуття на територію України пройшов значний час, та за цей час він мав об`єктивну можливість звернутися із апеляційною скаргою.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча стаття 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд також виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість у визначений ст. 395 КПК України строк, подати апеляційну скаргу на ухвалу, проте наданим йому правом не скористався.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, зазначені в клопотанні засудженого, не можуть вважатися поважними.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали та вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 399, 405 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на оскарження ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України - відмовити.
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4