Справа № 467/468/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000584 від 28.11.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, що має середню освіту, перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.04.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі зараховано попереднє ув`язнення з 08.04.2019 року по 24.04.2019 року включно.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 18.10.2018 року в обідній час, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вирок суду щодо якого набрав законної сили, знаходячись в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області вступили в злочинну змову між собою з метою таємного викрадення майна з території домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 .

Реалізуючи спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , вирок суду щодо якого набрав законної сили, підійшли до огорожі домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , звідки, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відсутність речових прав на майно, викрали металеві труби загальною вагою 60 кг вартістю 5 грн. за 1 кг, загальною вартістю 300 грн., спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, дав показання, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кількістю і вартістю викраденого майна, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому, за час, що пройшов з моменту вчинення злочину зробив для себе належні висновки, служить у Збройних Силах України за контрактом, задіяний у Операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у польових умовах.

Щодо обставин злочину ОСОБА_4 пояснив, що 18.10.2018 року в обідній час він у смт. Костянтинівка зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , який запропонував викрасти та продати металеві вироби з домоволодіння мешканки цього селища ОСОБА_7 , з метою їх подальшого продажу та купівлі спиртних напоїв, на що він погодився. Разом з ОСОБА_6 вони прийшли до домоволодіння, належного ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 . Біля огорожі цього домоволодіння вони взяли 2 металеві труби та разом занесли їх до іншого мешканця смт. Костянтинівка, де ОСОБА_6 їх продав за 300 грн. На отримані гроші вони придбали горілку.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вважав за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому суд враховує положення ч.1 ст.337 КПК України, яка визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення злочину судимостей не мав, в подальшому має судимість за вчинення злочину проти власності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю, братом та сестрою, за місцем проживання характеризується позитивно, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачений має належні соціальні зв`язки. Не одружений. Також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він служить у Збройних Силах України за контрактом, задіяний у Операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у польових умовах.

Суд приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про можливість виконання покарання у громаді у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду із застосуванням соціально-виховних заходів, спрямованих на вирішення таких криміногенних потреб, як «Стосунки в суспільстві» та «Ставлення до правопорушення», рекомендації органу пробації у разі призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, покласти на нього крім основних обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, додаткові, передбачені п.4 ч.3 ст. 76 КК України.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, а також той факт, що протягом значного часу з моменту вчинення злочину ОСОБА_4 дотримувався правослухняної поведінки та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а також передбаченого п.4 ч.3 ст.76 КК України обов`язку - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, що надасть змогу обвинуваченому можливість подальшого проходження військової служби та сприятиме його виправленню. При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_4 засуджується у даному кримінальному провадженні вчинене ним до ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.04.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №199/1496/17 від 23.09.2019 року, кримінально-правові норми, визначені статтями 70,75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.

Відтак, суд призначає покарання із застосуванням вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за даним та попереднім вироком та визначає іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України.
Документально підтверджені процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Обраний судом ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить скасувати та згідно вимог ст. 377 КПК України, негайно звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.04.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 зарахувати покарання у виді позбавлення волі, відбуте частково за попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.04.2019 року, а саме з 08.04.2019 року по 24.04.2019 року включно.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення з 26.03.2021 року по 02.04.2021 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, а також додатково покласти на нього обов`язок, передбачений п.4 ч.3 ст.76 КК України - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 - скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1