Справа №589/4189/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидорчук
Номер провадження 11-кп/816/522/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Суми апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0000146 від 16.09.2020 року, яке перебуває в провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

18 січня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18 березня 2021 року включно.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_4 діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2021 року скасувати та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог апелянт наголошував на тому, що ухвала суду винесена з порушенням вимог, передбачених ст. 178 КПК України, оскільки судом не було враховано, що ОСОБА_5 має молодий вік, має ряд захворювань та за станом здоров`я потребує стаціонарного лікування у спеціалізованих медичних закладах, має міцні соціальні зв`язки з матір`ю та сестрою, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Шостки.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_4 та прокурора надійшли заяви щодо проведення судового розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 без їх участі.

З огляду на викладене, керуючись ч.1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 провести в порядку письмового провадження, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000146 від 16.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за скоєння одного з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з конфіскацією майна або без такої.

05.01.2021 року до суду з черговим клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся прокурор у кримінальному провадженні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ризики враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і продовженні строку не зменшились. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є тяжкі злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Судом було враховано також те, що ОСОБА_5 раніше засуджувався за скоєння умисних злочинів зокрема проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також за умисний корисливий злочин та звільнившись у 2018 році з місць позбавлення волі на даний час обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, в тому числі проти власності, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків, зареєстрований у Житомирській області, утриманців не має.

В той же час, з ухвали суду вбачається, що ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового злочину є цілком доведеним, з огляду на характеризуючи дані особи обвинуваченого, однак наявність інших ризиків в судовому засіданні не доведено.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає, оскільки беручи до уваги те, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є тяжкі злочини, такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги відсутність в обвинуваченого постійного джерела доходів, те, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення були вчинені з корисливих мотивів, а тому перебуваючи на волі існують реальні ризики продовження обвинуваченим ОСОБА_5 своєї злочинної діяльності.

Твердження захисника ОСОБА_4 про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, має ряд захворювань, має постійне місце проживання та реєстрації у м. Шостка, міцні соціальні зв`язки з сестрою та матір`ю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали вказані доводи були враховані судом при винесення ухвали, та окрім іншого, колегія суддів не вважає зазначені твердження такими, що за встановлених обставин можуть бути достатніми для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405, 406, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2021 року, якою ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 18 березня 2021 року до 24 год. 00 хв., залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3