Номер провадження: 11-сс/813/609/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000922 від 14 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року було задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 30 травня 2021 року

Залишена без змін визначена в якості альтернативного запобіжного заходу застава 950 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 996 900 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до затримання працював, він має міцні соціальні зв`язки та нерухоме майно.

Підозрюваний не має наміру переховуватись від суду, а навпаки він бажає сумлінно відвідувати всі судові засідання та доводити свою невинуватість.

Крім того захисник зазначив про те, що сторона обвинувачення не надала допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 .

Крім того зазначив, що визначений розмір застави для підозрюваного є завідомо непомірним.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2021 року, ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України був продовжений строк тримання під вартою до 30 травня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України є обґрунтованою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки зумовлений не лише тяжкими наслідками для конкретної особи, а й для населення у цілому, розуміючі що його подальша діяльність незаконна, у листопаді 2020 року вступив у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 направлену на незаконне вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, після чого розробили спільний протиправний план та розподілили між собою ролі.

Так, з метою виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну та конспірації своєї протиправної діяльності, ОСОБА_10 орендував будинок АДРЕСА_1 у підвалі якого, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , створили лабораторію по виготовленню психотропної речовини амфетаміну.

З метою функціонування створеної незаконної лабораторії по виготовленню психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, ОСОБА_12 відповідно до протиправного плану, та відведеної йому ролі, спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці придбали лабораторне обладнання у вигляді лабораторних мірних стаканів, пробірок, колб, електронних ваг, вакуумного насосу, хімічних реактивів, які слугують для виготовленню небезпечної психотропної речовини амфетаміну.

ОСОБА_8 , відповідно до відведеної йому протиправної ролі та заздалегідь розробленого плану, маючи відповідні навики по виготовленню психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну повинен був виготовляти психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та передавати його ОСОБА_11 для подальшого перевезення та збуту.

ОСОБА_11 , відповідно раніше розробленого спільного протиправного плану та відведеної йому ролі, для функціонування лабораторії та підтримання життєдіяльності всередині вищезгаданого будинку, повинен був поставляти реактиви та сировину для незаконного виготовлення психотропних речовин, забезпечувати продуктами харчування, з метою недопущення виходу ОСОБА_8 з середини лабораторії, що в свою чергу могло викликати загрозу подальшої діяльності лабораторії та подальшого викриття протиправної діяльності усіх учасників групи.

ОСОБА_10 , як організатор створеної протиправної схеми повинен був контролювати кількість виготовленої психотропної речовини та підшукувати осіб яким реалізовувати вказану психотропну речовину та кошти отримані від реалізації зазначеної речовини розподіляти між усіма учасниками групи.

Так, 06 грудня 2020, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, з метою виконання пунктів заздалегідь розробленого протиправного плану, ОСОБА_8 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, маючи досить здібні навички використання хімічних рідин, в середині вказаного облаштованого підвалу виготовив невстановлену загальну кількість порошкоподібної речовини білого кольору. В цей час, ОСОБА_11 , відповідно до відведеної йому протиправної ролі, в момент безпосереднього виготовлення психотропної речовини здійснював спостереження за зазначеним будинком у підвалі якого розміщена лабораторія, з метою у разі виникнення позапланової ситуації, як найшвидше подати сигнал відходу ОСОБА_8 та дати сигнал ОСОБА_10 , з якими по заздалегідь відпрацьованому плану зникнути з місця вчинення злочину.

07 грудня 2020, приблизно о 13 годині ОСОБА_8 , перебуваючи спільно з ОСОБА_11 в середині будинку АДРЕСА_1 , за місцем розміщення лабораторії, з метою подальшої реалізації, передав останньому виготовлену психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною вагою 190 грамів, з метою подальшого збуту.

ОСОБА_11 , отримавши 190 грам психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, з метою подальшої її передачі ОСОБА_10 з подальшим її збутом останнім, незаконно зберігав речовину при собі, та на невстановленому в ході досудового розслідування транспортному засобі перевіз її до м. Одеса.

У подальшому, 07 грудня 2020 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_11 , поблизу будинку №15 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі затриманий працівниками поліції та в ході особистого обшуку у нього виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору приблизною вагою 190 грам, яка у відповідності до результатів проведеного експрес-тесту марки «Identa Touch Know» є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, яку він незаконно зберігав та перевіз до м. Одеси з метою збуту.

Крім того, 07 грудня 2020, у період часу з 14 год. 55 хв. до 19 год. 33 хв. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_10 , виявлено та вилучено чотири пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно проведеного експрес тесту марки «Identa Touch Know» за №ЕХР12/2020 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, яку останній незаконно виготовив та зберігав з метою подальшого збуту.

Крім того, 07 грудня 2020 року, у період часу з 14 год. 38 хв. до 22 год. 41 хв. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , виявлено та вилучено спільно придбане останнім разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 лабораторне обладнання у виді скляних колб, пробірок, реактивів, засобів охолодження рідини, пакувальний матеріал у вигляді зіп-пакетиків та незаконно виготовлену порошкоподібну речовину білого кольору вагою 10 грам, яка згідно проведеного експрес тесту марки «Identa Touch Know» за №5013120А являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, яку ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виготовили та зберігали з метою подальшого збуту.

08 грудня 2020 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме витягами з ЄРДР за №00000922 та за №00001349; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом обшуку від 07 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 ; постановою про визначення речей, предметів та документів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 07 грудня 2020 року; протоколом затримання ОСОБА_8 . Крім того, в судовому засіданні прокурор надав висновок експерта №СЕ-19/116-20/25404-МРВ від 10 грудня 2020 року за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, проведеної у кримінальному провадженні №0000922. За результатами висновку надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,923 г, яка була вилучена за місцем проживання ОСОБА_8 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфітамін, кількісний вміст якого становись 0,26 г.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

За таких обставин, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення, на теперішній час, не надала допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується також тим, що підозрюваний зареєстрований на території Черкаської області, не одружений, його матір перебуває за кордоном, не має утриманців та постійного місця роботи.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявність ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 матиме можливість здійснювати вплив на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, кримінальне провадження №0000922 відносно ОСОБА_8 перебуває на стадії досудового розслідування, а тому свідки, які на теперішній час допитані органом досудового розслідування, у разі направлення до суду обвинувального акту будуть безпосередньо допитуватися судом, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на них підозрюваним ОСОБА_8 з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що він разом з іншими співучасниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 організували незаконну діяльність з виготовлення та реалізації наркотичних засобів з метою отримання прибутку.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_15 визначений завідомо непомірний розмір застави апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в абзаці 2 ч.5 чт.182 КПК України зазначено, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, обґрунтовано залишив без змін визначений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2020 року розмір застави 950 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 996 900 гривень, врахувавши при цьому, характер та обставини інкримінованого йому злочину, а також, беручи до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, суспільно небезпечні наслідки інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що слідчим суддею визначений непомірний розмір застави для підозрюваного та наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про продовження ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 950 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 996 900 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4