ВИРОК
іменем України
10 лютого 2021 рокуСправа №451/1552/20
Провадження № 1-кп/451/10/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1552/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 000154 від 12.06.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 - номер обслуги 1 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 02.08.2018 року Буським районим судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України був засуджений до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілих

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 - 12.06.2020 близько 02 годин 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в сховище, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення та повторно оскільки попередня судимість за вчинення корисливих злочинів не знята та не погашена у встановленому законом порядку, перебуваючи поблизу підсобного приміщення потерпілої ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_2 , шляхом зриву навісного замка, незаконно проник у дане підсобне приміщення, звідки таємно викрав бензиновий тример марки «Енергомаш БТ 8942 Д», після чого із викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2 600 грн.

Матеріальна шкода відшкодована.

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище, вчинене повторно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 - 14.06.2020 близько 04 годин 00 хвилин, перебуваючи поблизу господарства потерпілого ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через хвіртку даного господарства проник на територію господарства, з корисливих спонукань та повторно, оскільки попередня судимість за аналогічні злочини не знята та не погашена у встановленому законом порядку, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме скутером марки «Вайпер Альфа» вишневого кольору номер рами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , вартістю 8000 гривень, після вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_3 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 8 000 грн.

Матеріальна шкода не відшкодована.

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повтороно із проникненням у приміщення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 - 26.06.2020 близько 23 годин 30 хвилин, перебуваючи поблизу господарства потерпілого ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом пошкодження огорожі даного господарства незаконно проник на територію господарства в гараж, звідки з корисливих спонукань та повторно, оскільки попередня судимість за аналогічні злочини не знята та не погашена у встановленому законом порядку, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме скутером марки «Хонда ДІО» чорного кольору 1996 року випуску вартістю 10 000 гривень, після вчинення даного кримінального правопорушення обвинувачений залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 грн.

Матеріальна шкода відшкодована.

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно із проникненням у приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України йому зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що обвинувачений являється її онуком, напередодні 11.06.2020 року давала обвинуваченому бензиновий тример для косіння трави, який він повернув у сарай, а ключі від сараю віддав їй; Дозволу брати бензиновий тример 12.06.2020 року обвинуваченому не давала, після виявлення пошкодженої колодки до сараю, відразу викликала працівників поліції, в судовому засіданні підтвердила факт спричинення їй матеріальної шкоди в розмірі 2 600 грн. шляхом таємного викрадення із сараю по АДРЕСА_2 бензинового тример марки «Енергомаш БТ 8942 Д». Претензій до обвинуваченого не має, викрадене майно їй повернуто, при призначенні покарання просить суворо не карати обвинуваченого. Крім того, потерпіла вважає недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які нею та обвинуваченим не оспорюються. При цьому вказала що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України їй зрозумілий.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив факт спричинення йому матеріальної шкоди шляхом незаконного заволодіння скутером марки «Вайпер Альфа» з приміщення по вул. Шевченка, 50 в м. Радехів. При призначенні покарання покладається на розсуд суду, претензії до обвинуваченого має, оскільки скутер йому повернутий у розібраному вигляді як запчастини до скутера. Крім того, потерпілий вважає недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним та обвинуваченим не оспорюються. При цьому вказав що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України йому зрозумілий.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив факт спричинення йому матеріальної шкоди в розмірі 10 000 грн. шляхом незаконного заволодіння скутером марки «Хонда ДІО» з приміщення по вул. вул. Івана Франка, 9 в м. Радехів. Претензій до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання, просить обвинуваченого суворо не карати. Крім того, потерпілий вважає недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним та обвинуваченим не оспорюються. При цьому вказав що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України йому зрозумілий.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений, потерпілі та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане із проникненням в сховище, вчинене повторно (епізод від 12.06.2020 року о 02.00 год.). Його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчинене повторно із проникненням в інше приміщення (епізод від 14.06.2020, 26.06.2020 року). Його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, вчинені злочини за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України класифікуються як тяжкі злочини, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, молодий вік обвинуваченого, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеристика негативна, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжуть покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи позицію сторони обвинувачення та думки потерпілих щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що злочини вчинені ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаних злочинів, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочинів, розкаюється у вчиненому, а також обставини, які пом`якшують покарання, характеризуючі дані на обвинуваченого, раніше притягався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України не вбачає, а тому, йому слід призначити покарання, передбачене санкціями ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна, з врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному провадженні у вигляді домашнього арешту закінчився 25.10.2020 року, однак відповідно до ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.01.2021 року застосовано у вигляді тримання під вартою з 20.01.2021 ( справа № 451/72/21).

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речовий доказ - бензиновий тример марки «Енергомаш БТ 8942 Д», який згідно постанови про приєднання до справи речових доказів від 27.08.2020 визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Речовий доказ - скутер марки «Вайпер Альфа» вишневого кольору номер рами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ( у розібраному вигляді), який згідно постанови про приєднання до справи речових доказів від 27.08.2020 визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ - скутер марки «Хонда ДІО» чорного кольору 1996 року, який згідно постанови про приєднання до справи речових доказів від 27.08.2020 визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.08.2020 року - скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту закінчився 25.10.2020 року ( згідно ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.01.2021 року застосовано запобіжний захід до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з 20.01.2021 ( справа № 451/72/21)).

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

ГоловуючийОСОБА_1