ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/366/21
Провадження № 1-в/210/85/21

"12" лютого 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор ОСОБА_3 , засуджений ОСОБА_4 , захисник засудженого за призначенням - адвокат ОСОБА_5 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 15.03.2014 р.,

кінець строку відбування покарання 03.10.2024 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення.
Клопотання подане до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Позиції сторін.
ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що має заохочення, режим відбування покарання не порушує, працює.
Представник КВК № 80 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 , покладалася на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 за період відбуття покарання мав стягнення. Крім того, до засудженого застосовано положення статті 72 КК України, в редакції, що діяла станом на 2016 рік, невідбутий строк становить майже 3 роки. На думку прокурора, кінцева мета покарання не досягнуто, а звернення до суду із заявою про застосування пільги за статтею 81 КК України є передчасним.
Обставини, встановлені судом.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 152 КК України і призначено йому покарання 14 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2012 року, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 15 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 15.03.2014 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2018 року вирок Палоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.
Постановою Верховного Касаційного кримінального суду від 04 квітня 2019 року вирок Палоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк покарання попереднє ув`язнення з 15 березня 2014 року по 27 серпня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 27 листопада 2020 року прибув до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)», де на даний час відбуває покарання.
До листопада 2020 року ОСОБА_4 відбував покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26, характеризувався посередньо.
Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , станом на 27 січня 2021 року, останній відбуває покарання в Криворізькій ВК №80. За період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 зарекомендував себе посередньо. Стягнень та заохочень не має. Суспільно - корисні зв`язки з родичами підтримує шляхом телефонних переговорів. До праці на виробництві установи залучається до цеху АТЦ №5 виробничої зони різноробітником. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. У побуті не завжди охайний. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою встановлення з ним неслужбових стосунків.
З довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що за період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 станом на 27.01.2021 року ОСОБА_4 має 3 (три) заохочення за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до виконання поставлених завдань, та 6 (шість) стягнень, які погашені станом на 2021 рік.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин (ч.2, п. 3 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин. За весь час відбування з 20.03.2014 року січень 2021 року засуджений мав шість стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, та лише три заохочення за сумлінну поведінку у грудні 2019 року, у березні 2020 року, та у червні 2020 року, і це ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення та його поведінка зазнає позитивних змін.
Станом на момент звернення до суду із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, стягнення, застосовані до засудженого у період відбування покарання стягнення погашені. Однак, даний факт не може свідчити, що засуджений довів своє виправлення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, наявність стягнень, які погашені, та все одно мали місце, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_4 станом на 11 січня 2021 року лише став на шлях виправлення, однак не довів свого виправлення, що є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення.
Крім того, засудженого ОСОБА_7 21.11.2019 року розглянуто на адміністративній комісії Державної установи "Жовтоводська виправна колонія (№26)" згідно зі статті 82 КК України, але у зв"язку із не відповідністю оцінки виправлення (стає на шлях виправлення).
Крім того, засудженого ОСОБА_7 25.01.2021 року розглянуто на адміністративній комісії Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" згідно зі статті 81 КК України, але у зв"язку із не відповідністю оцінки виправлення (став на шлях виправлення).
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_4 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення, під час відбування покарання порушував режим відбування покарання, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_4 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 лютого 2020 року о 09год.50хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1