НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
24 лютого 2021 року Справа № 314/1829/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Вільнянським районним судом Запорізької області (прокурор, обвинувачений) кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який працює неофіційно (зі слів), має середню освіту, проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_5 09.12.2007, раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
в кінці серпня 2019 року, в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підійшов до господарської будівлі, розташованої на території вказаного домоволодіння, де користуючись відсутністю тимчасового контролю з боку ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, за допомогою м`язової сили рук, таємно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку 2 металевих листів, розміром 2,2x1 м кожний, товщиною металу 3 мм, вагою 50 кг 1 лист, вартістю 4 гривні 93 копійки за 1 кг на загальну суму 493 гривні, які були встановлені на даху вказаної будівлі та слугували її перекриттям.

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку майна ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив потерпілій матеріальну шкоду, згідно з висновком судового експерта №1148 від 14.04.2020, за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи, на загальну суму 493,00 гривні.

Крім цього, в середині січня 2020 року, в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де шляхом вільного доступу, за допомогою м`язової сили рук, таємно, повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку 20 листів шиферу 8-ми хвильового, розміром 1,75x1,13 м, товщиною 5,8 мм, вартістю 60 гривень 1 лист, які зберігалися на території вказаного домоволодіння та належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_4 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку майна ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив потерпілому матеріальну шкоду, згідно з висновком судового експерта №1148 від 14.04.2020, за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи, на загальну суму 1200 гривень.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, згідно з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України. Під час судового розгляду прокурором пред`явлене обвинувачення в порядку ст.338 КПК України не змінювалося.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також висновку експерта. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вказаних обставин з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , викрав, 2 металевих листа в кінці серпня 2019 року, а також 20 листів шиферу в середині січня 2020 року, які в подальшому продав. Гроші витратив на продукти харчування. Зазначив також що наразі влаштувався на неофіційну роботу і матеріально допомагає донці.

На питання суду ОСОБА_4 надав відповідь, що до першого епізоду вчиненому ним наприкінці серпня 2019 року, він не був засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, згаданий прокурором обвинувальний акт, який було направлено у Вільнянський районний суд Запорізької області у 2018 році, наразі не розглянутий.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши висновок експерта і матеріали, що характеризують особу обвинуваченого суд дійшов наступних висновків.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 за обома епізодами кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обґрунтовуючи наявність у першому епізоді (наприкінці серпня 2019 року). кваліфікуючої ознаки повторності, сторона обвинувачення посилалася на наявність обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, який було направлено 21.09.2018 до Вільнянського районного суду Запорізької області. У згаданому обвинувальному акті ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжок, які були скоєні до серпня 2019 року. Однак на підтвердження цих доводів свідчить лише наявна в матеріалах провадження довідка-вимога щодо судимостей (російською мовою ТРЕБОВАНИЕ УИПКП «102» г. Киев, а.с.65), яка датована 09.04.2020. Інших доказів стороною обвинувачення в цьому контексті не надано.

Крім цього з пояснень ОСОБА_4 , випливає, що Вільнянським районним судом згаданий обвинувальний акт по суті не розглянутий, і вина ОСОБА_4 у вчиненні крадіжок до серпня 2019 року не встановлена.

Отже, суд вважає, кваліфікацію дій ОСОБА_4 за епізодом вчиненим наприкінці серпня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України неправильною, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів вчинення до цього епізоду ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого, ст.ст.185-187, 189-191, 262 КК України, тому за цим епізодом суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України.

За епізодом вчиненим ОСОБА_4 на початку січня 2020 року, суд дії останнього кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні міри покарання судом відповідно до ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються негативно, наявність обставини, яка пом`якшує покарання і відсутність обставин, які його обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Враховуючи зазначене, відомості про особу обвинуваченого, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах передбачених санкціями ч.ч.1, 2 ст.185 КК України: за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, суд визнав за доцільне застосувати найменш суворий спосіб складання покарань, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, суд також дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе, відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у мінімальному розмірі - 1 рік, із покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_6 на суму 300 грн і потерпілого ОСОБА_7 на суму 1000 грн, відповідно до поданих ними заяв не були підтримані потерпілими, у зв`язку з чим підлягають залишенню без розгляду.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Документально підтверджені процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст.349, 373, 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за:

- ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

- ч.2 ст.185 КК України у виді у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку:

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі:

3 листи шиферу розміром 1,75х1,13 м, товщиною 5,8 мм, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 та скасувати арешт цього майна.

Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Копію вироку після його проголошення негайно направити учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1