Провадження №11-кп/801/666/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 за №0001446 та 02.11.2020 за №0001618 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1, ч.3 ст.321, ч.1 ст.309 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, незаміжньої, на утриманні має малолітню дитину 2018 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Вінницькому апеляційному суді перебуває кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 за №0001446 та 02.11.2020 за №0001618 відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307, ч.1, ч.3 ст.321, ч.1 ст.309 КК України з апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року ОСОБА_7 визнано виною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 с.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321, ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.307 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.321 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.3 ст.321 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна.
Строк відбування покарання визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 28.08.2020 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 23.59год. 22.05.2021.
До початку судового розгляду від прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшло до суду клопотання про продовження у даному кримінальному проваджені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 до закінчення апеляційного перегляду вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 року.
Клопотання мотивоване тим, що строк тримання під вартою застосований відносно обвинуваченої закінчується 22.05.2021 року. Вина обвинуваченої підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи та були дослідженні в суді першої інстанції. На даний час ризики, що були підставою для обрання, продовження Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України не зникли та продовжують існувати, інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризиків переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальні правопорушення, у тому числі й пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів. Так як до обвинуваченої 31.08.2020 уже був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак, незважаючи на це, вона знову була затримана згідно протоколу затримання 02.11.2020, одразу після вчинення іншого злочину.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої, який заперечив щодо продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та вважав за необхідне застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, думку самої обвинуваченої, яка підтримала думку свого захисника, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що подане прокурором клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Так, ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи те, що завершити розгляд поданих апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу визначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021 строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а тому на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченої, здійснення останньою систематичної протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого вона обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на неї процесуальних обов`язків. Також колегія суддів враховує й те, що не заперечувалось самою обвинуваченою в ході апеляційного розгляду, відносно неї дійсно уже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови та порядок якого останньою було порушено та знову скоєно новий злочин.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, як тяжкого, так і не тяжких злочинів, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України є раніше не судимою, вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому наявність певних соціальних зв`язків, зокрема сім`ї - малолітнього сина ОСОБА_10 , 2018 року народження, має статус мати-одиначки, наявність родини - матір ОСОБА_11 , з якою вона до затримання та її малолітній син проживали за однією адресою, та який на сьогоднішній день знаходиться на її утримані, про що зазначив її захисник в своїх поясненнях, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченої, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Апеляційний суд враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому з метою попередження ризику переховування обвинуваченої, продовження вчинення кримінальних правопорушень вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слід продовжити строком до закінчення апеляційного перегляду вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2021.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам обрання запобіжного заходу, а також передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його обранні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.197, 331, 405 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення апеляційного перегляду вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2021.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4