Справа № 478/2026/19
Провадж.№ 1-кп/481/20/2021
В И Р О К
іменем України

01.07.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2019 року за № 0000290
по обвинуваченню :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше неодноразово судимий, а саме:

1) 06.10.2004 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2) 21.06.2005 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, звільнений 18.10.2012 року з Піщанської ВК № 59 Вінницької області по відбуттю строку покарання;
3) 07.05.2015 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, даних про звільнення немає;
4) 31.05.2017 року Красногвардійским районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.259, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільнений 25.09.2018 року з Селидівської ВК № 82 Донецької області по відбуттю строку покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженеця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

а саме:

1) 28.03.1994 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.141 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з конфіскацією майна, звільнений 05.10.1994 року з Павлоградської ВК № 59 Дніпропетровської області на підставі ст.2 Указу Президента України «Про амністію»;
2) 25.04.1995 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.86-1, 44, ч.1 ст.89, ст.42 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з конфіскацією майна, звільнений 23.12.1999 року з Криворізької ВК № 80 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
3) 11.09.2000 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.42 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
4) 28.12.2000 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з конфіскацією майна, звільнений 29.05.2004 року з Дніпропетровської ВК № 89 по відбуттю строку покарання;
5) 23.11.2005 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, звільнений 29.10.2009 року з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області умовно-достроково, невідбута частина : 9 місяців 29 днів;
6) 08.12.2010 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.395, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;
7) 17.03.2011 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, звільнений 24.06.2014 року з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
8) 23.02.2015 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.395 КК України до арешту строком на 2 місяці;
9) 23.04.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
10) 22.06.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
11) 25.06.2015 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
12) 03.09.2015 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнений 18.09.2018 року з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання.

по даному кримінальному провадженню обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що в ніч з 19.06.2019 року на 20.06.2019 року близько 01 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, потерпілий ОСОБА_17 , на власному мотоциклі марки «ИЖ-Планета 3» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 з боковим причепом, на металевій рамі якого прикріплено дерев`яний щит, разом з обвинуваченим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , після спільного вживання спиртних напоїв в будинку за місцем проживання останнього, рухалися із с. Новолазарівка до с.Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області. При цьому ОСОБА_17 спочатку сидів за кермом мотоцикла, ОСОБА_7 - позаду водія, а ОСОБА_18 - на боковому причепі. Виїхавши за с.Новолазарівка, рухаючись по степовій дорозі, проїхавши 70 м в напрямку с. Нововолодимирівка, мотоцикл зупинив свій рух. В цей час на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_19 виникла сварка із ОСОБА_17 , в ході якої у ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_17 . Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого та діючи з мотивів особистих неприязних відносин, ОСОБА_18 , затиснувши у кулаку правої руки розкладний ніж, який мав при собі, наніс ОСОБА_17 удар в область голови (в обличчя), від якого останній упав з мотоциклу на землю.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_18 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар ногою в область обличчя ОСОБА_17 , який лежав на землі, внаслідок чого ОСОБА_17 втратив свідомість.

В цей час обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з мотивів особистої неприязні, за мовчазною змовою з обвинуваченим ОСОБА_20 та усвідомлюючи протиправність дій останнього, знаходився поряд та спостерігав за оточуючою обстановкою для запобігання викриття вчинюваного ними злочину.

Переконавшись, що ОСОБА_17 нерухомий, та вважаючи, що злочинний результат досягнуто, діючи спільно та за взаємною домовленістю, обвинувачений ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_18 вирішили приховати потерпілого та належний йому мотоцикл. З цією метою обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_21 за ноги, а ОСОБА_18 - за руки, та разом перенесли потерпілого із степової дороги у кущі, де і залишили. Відразу після цього обвинувачений ОСОБА_7 , на виконання попередньої домовленості із обвинуваченим ОСОБА_20 , відкотив мотоцикл ОСОБА_17 у кущі, де вони раніше залишили потерпілого. Виконавши спільні дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого та приховання злочину, та вважаючи результат досягнутим, обвинувачений ОСОБА_18 і обвинувачений ОСОБА_7 повернулись до будинку останнього.

В подальшому, 20.06.2019 року, близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_18 , будучи пов`язані спільним умислом на позбавлення життя ОСОБА_17 , вирішили пересвідчитись у настанні смерті потерпілого. З цією метою, діючи за попередньою змовою між собою, вони повернулись до місця пригоди - на ділянку місцевості, яка розташована на узбіччі польової дороги між селами Новолазарівка та Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно в 70 метрах від с. Новолазарівка, де знайшли потерпілого ОСОБА_17 , який лежав на землі без свідомості, подаючи при цьому ознаки життя (хрипів).

Побачивши, що ОСОБА_17 живий, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи .за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_20 , вирішили перемістити потерпілого у інше місце, де завершити до кінця свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого.

З цією метою вони разом завантажили потерпілого на боковий причеп мотоцикла, належного ОСОБА_17 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 завів мотоцикл, сів за кермо та разом із обвинувачений ОСОБА_20 та потерпілим ОСОБА_17 , який без свідомості лежав на боковому причепі, поїхали з місця події у напрямку с. Нововолодимирівка.

Виїхавши за с. Нововолодимирівка Казанківського району в бік с.Нове Казанківського району, приблизно через 50-100 метрів мотоцикл заглох, та обвинувачений ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_20 почали штовхати мотоцикл прямо по дорозі. Разом вони докотили мотоцикл із лежачим на боковому причепі у непритомному стані потерпілим ОСОБА_17 до балки, яка знаходиться на відстані близько 500 метрів від місця, де заглох мотоцикл, а саме - від околиці села Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно на 2 км в бік с. Зелений Гай Дніпропетровської області у місце, де наявні комиші та болото.

Перебуваючи у вказаній балці на околиці села Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, приблизно в 2 км в бік с. Зелений Гай Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_18 спільно з обвинуваченим ОСОБА_22 , продовжуючи реалізовувати умисел на умисне вбивство потерпілого, вирішили відтягнути тіло останнього у болото до комишів.

Діючи за попередньою змовою між собою, обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_17 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_18 - за руки, після чого спільно підтягли потерпілого до болота, куди обвинувачений ОСОБА_18 відразу вкинув ОСОБА_21 обличчям вниз.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_18 в присутності та з мовчазної згоди обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився поряд та спостерігав за обстановкою з метою запобігання викриття вчинюваного ними злочину, а також за протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_19 , почав топити ОСОБА_17 в болоті шляхом придавлення обома руками на потилицю голови та ногою на спину потерпілого.

Не зупинившись на досягнутому, діючи за попередньою змовою, за пропозицією обвинуваченого ОСОБА_19 , обвинувачені витягли ОСОБА_17 з болота, при цьому, обвинувачений ОСОБА_7 взяв ОСОБА_17 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_18 за руки, та поклали його на землю обличчям вгору. При цьому, вони побачили, що незважаючи на уже вчинені протиправні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_17 , останній залишається живим.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_18 наніс потерпілому один удар ногою в область носа та не менше двох ударів ногою в область грудної клітини, проте ОСОБА_17 продовжував подавати ознаки життя.

Після цього обвинувачений ОСОБА_18 в присутності та з мовчазної згоди обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття вчинюваного ними злочину, витягнув розкладний ніж, який у обвинуваченого ОСОБА_19 був при собі, розклав його та умисно наніс дев`ять ударів вказаним розкладним ножем ОСОБА_17 в область грудної клітини справа та ще один удар вказаним розкладним ножем в область грудної клітини зліва.

Після вчинення вказаних протиправних дій, діючи за попередньою змовою, з метою приховування тіла ОСОБА_17 , який на той час ще подавав ознаки життя, факту вчинення відносно нього протиправних дій, а також з метою унеможливлення надання потерпілому допомоги, обвинувачений ОСОБА_18 разом із обвинуваченим ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого за руки, намагалися відтягти його до комишу, а коли це не вдалось, обвинувачений ОСОБА_7 взяв потерпілого ОСОБА_17 за ноги, а обвинувачений ОСОБА_18 за руки, разом підтягли до болота, куди обвинувачений ОСОБА_18 вкинув потерпілого. Відразу після цього обвинувачений ОСОБА_7 з метою запобігання викриття вчиненого злочину відкотив належний ОСОБА_17 мотоцикл в лісосмугу, таким чином, розпорядившись ним на власний розсуд, та разом із обвинувачений ОСОБА_20 покинув місце пригоди.

В результаті спільних дій обвинуваченого ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_19 потерпілому ОСОБА_17 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді дев`яти колото-різаних проникаючих поранень правих відділів передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням правої легені та одного колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини в області лівої реберної дуги по навкологрудинній лінії з пошкодженням лівого купола діафрагми, печінки, які потягли виникнення гострої крововтрати, яка стала причиною смерті потерпілого.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що в ніч з 18.06.2019 року на 19.06.2019 року, точного часу встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , реалізуючи спільний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись в селі Нововолодимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, шляхом відчинення вхідної хвіртки, яка не була зачинена на запираючий пристрій, проникли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_23 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки з території подвір`я через вхідну хвіртку спільними зусиллями викотили транспортний засіб - мотоцикл марки «ИЖ-Юпитер 5» червоного кольору за д/н НОМЕР_2 , вартістю 6655 гривень, який належав ОСОБА_24 , та, таким чином, незаконно ним заволоділи, після чого залишили місце злочину, розпорядившись транспортним засобом - мотоциклом «ИЖ-Юпитер 5» червоного кольору за д/н НОМЕР_2 на свій власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_24 матеріальні збитки на суму 6655 (шість тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 16 копійок).

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що 20.06.2019 року близько 02:00 год обвинувачені завантажили потерпілого ОСОБА_17 , на боковий причеп мотоцикла, належного ОСОБА_17 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 завів мотоцикл, сів за кермо та разом із обвинувачений ОСОБА_20 та потерпілим ОСОБА_17 , який без свідомості лежав на боковому причепі, поїхали з місця події у напрямку с. Нововолодимирівка, тим самим незаконно заволоділи належним потерпілому мотоциклом «ИЖ-Планета 3» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 .

Позиція обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому злочинах за п.12 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.289 КК України не визнав, заперечив вчинення ним будь-яких протиправних дій у вищезазначених злочинах. Давати суду присяжних покази відмовився, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені інкримінованих йому злочинах за п.12 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.289 КК України не визнав, при цьому він не заперечував, що саме він наносив ножем удари потерпілому ОСОБА_25 . Суду присяжних поясним, що 19.06.2019 року він разом із потерпілим ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 . Між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_17 періодично виникали конфліктні ситуації. Так, потерпілий ОСОБА_17 обурювався, так як йому не подобалась пісня, яка лунала із колонки, він почав крутити колонку, на що обвинувачений ОСОБА_8 попросив не чіпати колонку. Крім того, під час розпиття спиртних напоїв, потерпілий ОСОБА_17 сів поруч із обвинуваченим ОСОБА_8 , і в якийсь момент поклав руку на плече ОСОБА_8 і почав здавлювати шию останнього, демонструючи таким чином свою силу. Обвинувачений ОСОБА_8 декілька разів попросив потерпілого прибрати руку, однак ОСОБА_17 не відреагував на його зауваження, в результаті чого між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_17 виник словесний конфлікт.

Пізніше потерпілий ОСОБА_17 запропонував поїхати до знайомого у сусіднє село. Коли усі вийшли на вулицю, то мотоцикл потерпілого не заводився, і ОСОБА_17 попросив дати йому ніж, щоб зачистити якісь дроти. Вийшовши з будинку, обвинувачений ОСОБА_8 побачив, що потерпілий ОСОБА_17 щось крутив в мотоциклі викруткою, а обвинувачений ОСОБА_8 дав потерпілому ніж, яким останній зачищав дроти. Обвинувачений ОСОБА_8 повернувся в будинок де одягнув «олімпійку» та взяв ліхтарик.

Обвинувачений ОСОБА_8 сів у каляску мотоцикла, взяв у руки два ліхтарика й колонку, із якої голосно лунала музика, і вони з потерпілим ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_7 поїхали. Обвинувачеий ОСОБА_7 був за кермом мотоцикла, а потерпілий ОСОБА_17 сидів позаду ОСОБА_7 .

Від`їхавши від будинку, в якому проживав обвинувачений ОСОБА_7 приблизно 200-300 м, потерпілий ОСОБА_17 , з незрозумілих для обвинуваченого ОСОБА_8 причин, почав бити останнього по голові та в область грудної клітки, на що обвинувачений ОСОБА_26 почав голосно кричати та обурюватися. Проїхавши ще невеликий відрізок дороги, мотоцикл заглох і зупинився. Потерпілий ОСОБА_17 також заспокоївся, вони з обвинуваченим ОСОБА_8 поговорили, примирились, потиснувши один одному руки. Так як мотоцикл не заводився, вони підняли і потрусили його, піднявши за платформу, яка слугувала каляскою, і завівши мотоцикл поїхали далі. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 вже сів позаду обвинуваченого ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_17 сів на платформу, збоку. Через деякий час потерпілий ОСОБА_17 почав вимагати у обвинуваченого ОСОБА_8 , щоб він переключив музику, і почав штрикати викруткою в обвинуваченого ОСОБА_8 , на що останній відповів, що він не ді-джей і вдарив потерпілого в обличчя, він чого у ОСОБА_17 з`явилась кров, і він упав на платформі ближче до колеса. Проїхавши ще приблизно 50м мотоцикл знову заглох, а обвинувачений ОСОБА_27 зіскочив із мотоцикла. Потерпілий продовжував розмахувати викруткою, на що обвинувачений обурився і вибив з рук потерпілого викрутку, яка відлетіла у невідомому напрямку. Обвинувачений ОСОБА_8 після цього пішов у бік де ріс комиш, а потерпілий ОСОБА_17 пішов за ним. Потім потерпілий ОСОБА_17 поставив обвинуваченому ОСОБА_8 підніжку, він чого обвинувачений упав на землю, в болото. Між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_17 почалася бійка, під час якої вони били один одного руками і різні частини тулуба, а потім потерпілий ОСОБА_17 почав душити ОСОБА_8 ліктем в шию, він чого ОСОБА_8 почав задихатися. В цей момент обвинувачений ОСОБА_8 згадав про ніж, дістав його із кишені, і навмання, почав наносити потерпілому ОСОБА_17 удари по тулубу, при цьому не думаючи куди б`є та скільки ударів наносить і як. Коли обвинувачений ОСОБА_8 звалив потерпілого ОСОБА_17 на землю, той ще дихав. Перекинувши потерпілого обвинувачений ОСОБА_8 наносив удари зверху в низ, в печінку, в область грудей навмання. Обвинувачений ОСОБА_8 почав кликати обвинуваченого ОСОБА_7 , щоб він йому допоміг, однак ОСОБА_7 ігнорував його, при цьому відкочував мотоцикл в лісосмугу. Потім обвинувачений ОСОБА_8 відтягнув потерпілого ОСОБА_17 на обочину, поклав ніж у кишеню і пішов по комишу. Посередині дороги ОСОБА_8 зустрів обвинуваченого ОСОБА_7 , який також вийшов із лісосмуги. Коли ОСОБА_7 поцікавився де потерпілий ОСОБА_28 , то обвинувачений ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_17 лежить на обочині, і хрипить. Після цього обвинувачені повернулись пішки додому, де обвинувачений ОСОБА_8 переодягнувся, помив ніж, а брудні речі склав до пакету. Посидівши приблизно 10-15 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 почав нервуватися, говорити, що йому потрібно їхати за батьком, а ОСОБА_8 він не залишить в будинку, оскільки «він натворив там чудес». Обвинувачений ОСОБА_7 дав ОСОБА_29 сім-картку і мобільний телефон, після чого ОСОБА_8 поніс до річки і викинув у кущі пакет із брудними речами.. Повернувшись до будинку ОСОБА_8 виявив, що ОСОБА_7 відсутній, а будинок зачинений. Почекавши деякий час обвинувачений ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_30 , у якої у борг взяв пляшку горілки і пиво. Через деякий час до ОСОБА_30 також прийшов ОСОБА_31 з яким обвинувачений випив горілки, а через деякий час ОСОБА_31 пішов, у невідомому для ОСОБА_8 напрямку. Перебуваючи у ОСОБА_30 обвинувачений ОСОБА_8 повідомив їй, що він наніс ножові поранення потерпілому ОСОБА_17 , оскільки він на нього накинувся, і у ОСОБА_26 не будо іншого виходу. Потім до ОСОБА_30 повернувся ОСОБА_31 і запропонував обвинуваченому піти до нього, на що ОСОБА_8 погодився. У приміщені літньої кухні ОСОБА_31 і ОСОБА_8 продовжили вживати спиртні напої, однак через те що, обвинувачений був дуже втомлений, він заснув. А коли прокинувся, то вже побачив поліцію, яка його затримала.

Також обвинувачений ОСОБА_8 суду присяжних пояснив, що того дня між потерпілим ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_7 конфліктів не було, так само під час руху на мотоциклі обвинувачений ОСОБА_7 не втручався у конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_17 . В той час, коли між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 вже відбувалась бійка, ОСОБА_7 намагався полагодити мотоцикл.

Мотиви, з яких виходив суд при ухваленні вироку в частині визнання винуватими у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст.115 КК України.
За епізодом умисного вбивства потерпілого ОСОБА_17 , на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом присяжних були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілої та свідків, процесуальні документи, висновок судової експертизи.

Потерпіла ОСОБА_10 суду присяжних пояснила, що загиблий ОСОБА_17 був її сином. 20.06.2020 року, приблизно між 5:30 - 6-00 год зателефонувала співмешканка сина ОСОБА_32 і повідомила, що ОСОБА_17 до ранку не повернувся додому. Оскільки раніше такого не траплялося, потерпіла з чоловіком захвилювалися і на мотоциклі поїхали спочатку до ОСОБА_33 , а потім по с.Новолазарівці , Казанківського району шукати ОСОБА_17 , але ні його, ні мотоцикла не було. Потім поїхали в с. Нововолодимирівку, Казанківського району, оскілки там проживав друг ОСОБА_17 Денис.Однак і там ОСОБА_17 не було. Потім потерпіла із чоловіком поїхали у с. Володимирівку, Казанківського району, де також у знайомих сподівались знайти ОСОБА_17 , однак пошуки були безрезультатні, і вони повернулися до будинку ОСОБА_34 . По дорозі, як вони їхали, односельці говорили, що бачили як ОСОБА_17 стояв біля ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_10 із чоловіком приїхали до ОСОБА_7 , але його вдома не було. Через деякий час, потерпілій ОСОБА_10 зателефонували і повідомили, що ОСОБА_7 приїхав додому на таксі. Батько загиблого ОСОБА_35 поїхав до обвинуваченого ОСОБА_7 , однак потерпіла не змогла суду розповісти, про що вони розмовляли. Пізніше , приблизно об 11 год 20.06.2019 року, до ОСОБА_7 пішла ОСОБА_32 запитати де ОСОБА_17 , а слідом за нею пішла і потерпіла ОСОБА_10 , однак ОСОБА_7 повідомив лише, що він його дійсно бачив, оскільки ОСОБА_17 біля нього зупинявся. Більше нічого не розповів.

Приблизно о 12 годині 20.06.2019 року, коли потерпіла ОСОБА_10 була вже вдома, їй зателефонувала ОСОБА_32 і повідомила, що ОСОБА_17 ніби-то підрізали і заховали в кукурудзу, про що їй у телефонній розмові повідомив ОСОБА_31 , а йому про це розповів ОСОБА_8 .

На час коли приїхали працівники поліції, односельці вже виявили мотоцикл потерпілого ОСОБА_17 . Коли працівники поліції поїхали на місце виявлення мотоцикла, то ОСОБА_17 не знайшли, оскільки кукурудзи поруч не було.

Пізніше приїхали донька із чоловіком та невістка ОСОБА_32 потерпілої ОСОБА_10 і вони разом поїхали на місце виявлення мотоцикла, який стояв у лісополосі, а під дорогою, донька потерпілої побачила, що якийсь камінь лежить, однак то виявився ОСОБА_17 , брудний, дуже вимазаний у болоті, без штанів,на ньому була одягнута майка не його, тому що дуже коротка була.

Крім того потерпіла ОСОБА_10 суду повідомила, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 придбали у потерпілого ОСОБА_17 мотоцикл, однак гроші за нього платити не хотіли.

Свідок ОСОБА_36 суду присяжних пояснила, що потерпіла ОСОБА_10 її мама, а загиблий ОСОБА_17 був її братом. 20.06.2019 року, близько 11-12 год. свідку зателефонувала менша сестра і повідомила, що зник їх брат ОСОБА_17 . Потерпіла ОСОБА_10 їздила по іншим селам, до друзів, шукали ОСОБА_17 але не знайшла. Свідок ОСОБА_36 разом із чоловіком, приїхали із м. Кривого Рогу до с. Новолазарівка, Казанківського району. Коли свідок приїхала в село то потерпіла ОСОБА_10 із іншою донькою вже були на полі, куди поїхала і свідок. Коли ОСОБА_36 із чоловіком їхали з гори, вона побачила, що машина в якій була потерпіла ОСОБА_10 зупинилася і вибігли мама, і сестра, та почали дуже сильно кричати. Сестра сказала, що побачила якийсь, ніби то, камінь і вони повернулися щоб подивитися що це. Коли під`їхали до балки, там була об`їзна дорога, побачили, що метрів 5-6 від дороги, в комишах, лежав труп брата.

Коли свідок із чоловіком під`їхали, то потерпіла ОСОБА_10 була на колінах біля брата загиблого ОСОБА_17 , який був настільки брудний, у болоті, що не було видно жодної частини тіла. Нижня частина його була оголена, а зверху майка, чи футболка, при цьому ОСОБА_17 лежав обличчям донизу. Потім почали телефонувати до швидкої медичної допомоги, яка стояла на той час біля будинку співмешканки брата ОСОБА_33 , і повідомили, що знайшли труп. Також повторно викликали працівників поліції, і коли вони приїхали то приїхали експерти і інші правоохоронні органи. Почали оглядати місцевість. Недалеко від трупа ОСОБА_17 , приблизно 5-10 м, зліва, була калюжа з мулякою і біля неї була калюжа крові. Коли поліція перевернула тіло ОСОБА_17 , усі побачили, що у нього було багато колотих ран з правого боку, і колота рана зліва. Розбитий ніс.

Крім того свідок ОСОБА_36 суду повідомила, що їй подзвонила сестра, якій повідомила мама ОСОБА_10 , якій в свою чергу повідомила тьотя ОСОБА_37 , що ОСОБА_31 зателефонував і сказав, що у них в селі сьогодні буде весело, оскільки йому ОСОБА_8 зізнався, що підрізав ОСОБА_17 і викинув його в кукурудзу. Тому спочатку всі шукали ОСОБА_17 в кукурудзі, вже потім зрозуміли, що це були комиші.

Свідок ОСОБА_38 суду присяжних пояснив, що він є зятем потерпілої ОСОБА_10 . Точної дати він не пам`ятає, йому повідомили, що зник ОСОБА_17 і свідка попросили допомогти з пошуками зниклого. Він разом із потерпілою ОСОБА_10 та її донькою ОСОБА_39 поїхали на автомобілі. Приблизно в обідній час, за селом Нововолодимирівкою, Казанківського району, в бік ОСОБА_40 їхали і побачили спочатку мотоцикл зниклого ОСОБА_17 , а приблизно за 50 м від дороги, в комишах ОСОБА_41 побачила і тіло зниклого ОСОБА_17 . Сам свідок до тіла ОСОБА_17 близько не підходив.

Свідок ОСОБА_42 суду присяжних пояснила, що вона знайома із потерпілою ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_43 є її братом. Удень, коли зник ОСОБА_17 , точної дати свідок не пам`ятає, у червні 2019 року, вона зранку , приблизно о 9 -10 годині приходила до свого брата ОСОБА_44 де зустріла обвинуваченого ОСОБА_8 , з яким її брат сидів за столом, у веранді, а на столі стояла пляшка горілки. Вдруге свідок ОСОБА_42 побачила обвинуваченого ОСОБА_8 у другій половині дня, коли він спав на лавці біля безхазяйної хати, яка стоїть по-сусідству із будинком ОСОБА_44 і подумала, що її брат із ОСОБА_8 також напився, тому свідок пішла до ОСОБА_45 . Прийшовши свідок сказала ОСОБА_46 , що бачила як обвинувачений ОСОБА_8 спить на лавці, на що ОСОБА_47 сказав їй телефонувати в поліцію, оскільки ОСОБА_8 убив ОСОБА_17 , про що він особисто повідомив ОСОБА_46 під час розмови. Свідок ОСОБА_42 відразу зателефонувала у поліцію, однак ті задавали дуже багато запитань, і вона перетелефонувала тещі ОСОБА_48 ОСОБА_49 , після чого, приїхала поліція і ОСОБА_8 затримали. Пізніше свідок ОСОБА_42 знову спілкувалась із братом ОСОБА_50 і він розповів, що ОСОБА_51 під час розмови похвалився, що убив людину. ОСОБА_47 запитав кого саме, а ОСОБА_8 відповів, що «Саню» і описав його, відтак ОСОБА_47 зрозумів, що мова йде про ОСОБА_17 , що ОСОБА_8 також підтвердив. Спочатку ОСОБА_47 не повірив ОСОБА_8 , але пізніше зателефонував ОСОБА_49 і поцікавився чи ОСОБА_17 вдома, на що йому відповіли що немає і вони його шукають. Тоді ОСОБА_47 покликав до себе ОСОБА_52 і розповів, що ОСОБА_8 йому зізнався у вбивстві ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_53 суду присяжних пояснила, що потерпілий ОСОБА_17 був її співмешканцем. 19.06. 2019 року близько 14:00 год. ОСОБА_17 поїхав до батьків по зерно. Через деякий час він повернувся з батьком і вони поїхали косити траву, з метою заготівлі сіна на зиму. Близько 21:00 год вони повернулися, попили чаю і ОСОБА_17 поїхав відвозити батька додому. Потерпілий ОСОБА_17 додому у ту ніч так і не повернувся, свідок дуже хвилювалась, оскільки її чоловік завжди ночував удома, і прочекавши до п`ятої ранку вона почала телефонувати батькам та шукати ОСОБА_17 .

Дзвонила свідок і до обвинуваченого ОСОБА_7 , однак він їй нагрубив, після чого свідок ОСОБА_53 із подругою ОСОБА_54 , близько 12 години, пішли до обвинуваченого ОСОБА_7 поговорити особисто. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_17 приїжджав до нього напередодні ввечері, щось запитав і поїхав. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав свідкові, щоб дзвонили у поліцію, і знову нагрубив їй . Свідок ОСОБА_53 пішла додому і в цей час їй зателефонувала мати- ОСОБА_55 і повідомила, що ОСОБА_47 повідомив, що у нього біля двору спить п`яна людина, яка зізнався у вбивстві ОСОБА_17 , і в тому що тіло викинули у кукурудзу. На той момент свідок ОСОБА_53 обвинуваченого ОСОБА_8 не знала. Викликали швидку медичну допомогу, поліцію і почали шукати ОСОБА_17 . Спочатку ОСОБА_55 з поліцією знайшли мотоцикл у балці за с.Володимирівкою, Казанківського району і повернулись назад, тому що їм повідомили, що знайшли ОСОБА_8 , і вони поїхали його затримувати, а потерпіла ОСОБА_10 , ОСОБА_41 і ОСОБА_38 поїхали далі шукати ОСОБА_17 . Через деякий час ОСОБА_56 зателефонувала свідку і повідомила, що ОСОБА_17 знайшли вбитим.

Крім того свідок ОСОБА_53 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 у них із ОСОБА_17 купив скутер , але ще не віддав гроші, тому вона подумала, що ОСОБА_17 міг до нього заїхати. Крім того обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово приходив до ОСОБА_17 , і він його кормив, тому що жалів, що у нього батько хворий.

Крім того за 1-2 тижні до убивства між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 був конфлікт. Обвинувачений ОСОБА_7 приїхав вночі із працівниками поліцією до ОСОБА_17 додому і повідомив, що останній вкрав у нього якийсь метал чи скутер у розібраному стані. Тоді свідок ОСОБА_53 сказала що ОСОБА_17 не було вдома, хоча він спав. А наступного дня обвинувачений ОСОБА_7 сказав ОСОБА_17 , що то він пожартував.

Свідок ОСОБА_57 суду присяжних пояснила, що в червні 2019 року, близько 09 години ранку, до неї додому прийшов обвинувачений ОСОБА_8 , який був у стані алкогольного сп`яніння і при собі мав пляшку горілки, пляшку водки та пакет з речами. Обвинувачений почав говорити, що сьогодні у них в селі буде поліція, однак чому спочатку не пояснював, лише говорив, що вона потім дізнається. Обвинувачений ОСОБА_8 пропонував свідку випити з ним пива, однак вона відмовилась і зробила собі кави, але в процесі розмови вона випитувала у нього, чому повинна приїхати поліція, і він повідомив, що вони разом спочатку вживали спиртне, а потім вони убили ОСОБА_17 . Крім того ОСОБА_8 розповідав, що спочатку бив ножем, потім топив в калюжі і залишив у кукурудзі. Пізніше до неї додому прийшов ОСОБА_47 із яким обвинувачений ОСОБА_8 пішов від неї.

Також свідок розповіда, що через деякий час до неї знову прийшов ОСОБА_47 і розповів їй, що обвинувачений ОСОБА_8 узяв ніж і збирався до ОСОБА_58 повернутися, говорячи,при цьому: «Мені свідки не потрібні.» Але ОСОБА_47 вибив у нього ніж.

Крім того свідок уточнила, що обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що ОСОБА_17 вбивали в балці, в болоті втопили, потім вони його відтягли в кукуруду, де і залишили.

Також свідок пояснила, що після того як ОСОБА_8 розповів про вбивство, обвинувачений ОСОБА_7 їй телефонував, і цікавився ти не бачила вона ОСОБА_17 , чи не катається він на мотоциклі біля неї.

Крім того свідок ОСОБА_57 уточнила, що обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що
під час вбивства він був із ОСОБА_7 разом, але хто саме вбивав ОСОБА_17 він не говорив. Лише говорив: «Ми замочили»

Свідок ОСОБА_57 суду присяжних пояснила, що до поліції вона не зверталась, оскільки боялась за своє життя, та життя своїх чотирьої дітей.

Окрім того, суд присяжних на підтвердження обвинувачення за п.12 ч.2 ст.115 КК України дослідив письмові докази, надані прокурором , якими вставлено наступне:
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000290 від 20.06.2019 року, відомості про яке було внесено о 20:33:23 год, ( а.к.п.44 том.№1); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1392 , заявник - ОСОБА_59 (а.к.п.5 том №5); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1393, заявник ОСОБА_60 (а.к.п.6 том №5);. рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1394, заявник ОСОБА_61 (а.к.п.7 том №5); рапортом на ім`я начальника Казанківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2019 року про реєстрацію повідомлення зі служби 102 за номером ЄО№1397, заявник - Шулякова (з органів охорони здоров`я) (а.к.п.8 том №5); оперативне зведення за добу про надходження та реєстрацію повідомлень (а.к.п.9 том №5) з яких вбачається, що 20.06.2019 року приблизно о 16:00 год. в балці між селом Нововолодимирівка та селом Новолазарівка, Казанківського району Миколаївської області, виявлено труп ОСОБА_17 , 1990 року народження, мешканця с.Новолазарівка, Казанківського району Миколаївської області, з видимими ознаками насильницької смерті . Виїздом на місце події було встановлено, що особою, яку підозрюють у вбивстві ОСОБА_17 виявився ОСОБА_8 , 1979 р.н.

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього від 20.06.2019 року, який розпочато о 16:50 год. та закінчено о 18:53 год. слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП В Миколаївській області ОСОБА_62 в присутності понятих ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , за участю спеціаліста ОСОБА_65 , яким оглянуто ділянку місцевості, що розташована за с.Нововолодимирівка, приблизно 2 км. в бік с.Зелений Гай Дніпропетровської області, де виявлено труп та транспортний засіб мотоцикл «ИЖ планета 3» д/н НОМЕР_1 синього кольору. Під час огляду також було виявлено сліди волочіння та плями бурого кольору на землі, сліди взуття низу підошви, один фрагмент папілярного узору на баку мотоцикла, плями бурого кольору на дерев`яній платформі мотоцикла (а.к.п.12-29 том №5);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2019 року розпочатого о 16:18 год. та закінченого о 17:58 год. старшим слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП в Миколаївській області ОСОБА_66 за участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_67 , у присутності понятих, який фіксувався на цифрову відеокамеру «Panasonic» з флеш накопичувачем Kingston Tehnology Micro SD 16Gb (а.к.п.123-125 том №5) та під час якого підозрюваний розповів про обставини вчинення вбивства ОСОБА_17 . Обвинувачений ОСОБА_7 розповів про те як вони з обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_17 19.06.2019 року розпивали спиртні напої в будинку, за місцем проживання ОСОБА_7 . При цьому обвинувачений детально та послідовно розповів про те, де стояв стіл, хто на якому місці сидів і які дії вчиняв, у тому числі розповів про конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . Також ОСОБА_7 розповів, що за пропозицією ОСОБА_17 вони вирішили поїхати у сусіднє село Нововолодимирівка, до хлопця на імя « ОСОБА_68 ». Спочатку за кермо мотоцикла сів ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_17 та ОСОБА_8 сіли разом на дерев`яну платформу, на місці де має бути коляска, і увімкнувши гучно музику, поїхали. Але через декілька будинків мотоцткол заглох, і ОСОБА_17 , полагодивши мотоцикл сів за кермо, а ОСОБА_7 позаду нього і вони продовжили рух. Однак на дорозі між с. Новолазарівкою та с. Нововолодимирівкою, Казанківського району, мотоцикл заглох і ОСОБА_17 почав нервуватися, та викрикувати незрозумілі слова, у тому числі на адресу ОСОБА_8 , який у відповідь наніс ОСОБА_17 удар ножем в область чи то шиї, чи то вуха, від чого потерпілий упав на землю та почав хрипіти. ОСОБА_7 злякався, відкотив мотоцикл на узбіччя та хотів повернутися додому, але ОСОБА_8 його зупинив та попросив допомогти відтягти ОСОБА_17 на узбіччя, на що ОСОБА_7 погодився. Під час коли обвинувачені перетягували ОСОБА_17 на узбіччя, останній почав видавати якісь звуки і в цей час ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 ногою удар в обличчя, він чого той втратив свідомість. В цей час ОСОБА_7 зателефонувала дружина і він повернувся додому. Приблизно через 10 хвилин прийшов і ОСОБА_8 та попросив змінний одяг. Через деякий час обвинувачені повернулися на місце, де залишили ОСОБА_17 , побачили, що він живий, видавав хрипи, та за пропозицією ОСОБА_8 поклали ОСОБА_17 на платформу мотоцикла, і поїхали прямо по дорозі. Також ОСОБА_7 пояснював, що мотоцикл по дорозі знову заглох і вони із ОСОБА_8 його штовхали до болота, а Шварц весь цей час був без свідомості і видавав хрипи. Також ОСОБА_7 детально розповів, як вони із ОСОБА_8 перетягували тіло ОСОБА_17 в болота, де ОСОБА_8 , перевернувши потерпілого на живіт, давив йому на шию, голову, та коліном на спину. Також ОСОБА_7 показував при слідчому експерименті, яким чином він із ОСОБА_8 витягували тіло ОСОБА_17 із болота, і коли той, знову подав ознаки життя, хрипи, ОСОБА_8 наніс потерпілому ногою декілька ударів в ніс та в область грудної клітки. Потім ОСОБА_7 пояснив, що він відвернувся від ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , оскільки морально було тяжко дивитись на те, що відбувається, але коли знову повернувся, то побачив у руках ОСОБА_8 ніж, на рукоятці та лезо якого була кров. Також обвинувачений ОСОБА_7 детально розповідав, як після цього він із ОСОБА_8 відтягували тіло ОСОБА_69 в комиші.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2019 року розпочатого о 20:44 год. та закінченого о 22:31 год. старшим слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП в Миколаївській області ОСОБА_66 за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 у присутності понятих, який фіксувався на цифрову відеокамеру «Panasonic» з флеш накопичувачем micro CD (а.к.п.157-161 том №5) та проведений з дозволу власника домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 ОСОБА_70 та під час якого підозрюваний розповів про обставини вчинення умисного вбивства. Обвинувачений ОСОБА_8 детально розповів про те, як вони 19.06.2019 року разом із потерпілим ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, за місцем проживання останнього, та про те, що між ним ( ОСОБА_8 ) та потерпілим відбувся конфлікт в будинку. Також, обвинувачений розповів, які вони втрьох вирішили поїхати у сусіднє село, при цьому потерпілий сів за кермо, ОСОБА_7 позаду нього, а ОСОБА_26 на дерев`яну платформу, збоку, тримаючи при цьому колонку, із якої гучно лунала музика. Також ОСОБА_8 розповідав, що під час руху, мотоцикл періодично глох, ОСОБА_17 із ОСОБА_7 мінялися місцями, а між ОСОБА_8 та потерпілим періодично виникали сварки через музику і в черговий раз обвинувачений ОСОБА_8 не витрима та ударив ОСОБА_17 кулаком в обличчя, від чого той упав на землю. Також ОСОБА_8 розповідав, що до нього підійшов потерпілий ОСОБА_17 та почав наносити йому удари ногами та кулаками в голову та область грудної клітини, при цьому ОСОБА_7 намагався їх розборонити. Коли ОСОБА_8 запитав у потерпілого, чому він його б`є, то ОСОБА_17 нагадав про конфлікт, який був раніше на річці, і ОСОБА_8 , не витримавши наніс ОСОБА_17 2-3 удари кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_17 упав на землю. В цей час до потерпілого підбіг ОСОБА_7 і ступнею ноги наніс декілька ударів в грудну клітку та по обличчю ОСОБА_17 він чого останній почав стонати. Потім чоловіки примирились, сіли на мотоцикл та продовжили рух.
Також ОСОБА_8 пояснював, що в певним момент руху мотоцикл заїхав в болото і зупинився і між ним та потерпілим ОСОБА_17 відбувся знову конфлікт, під час якого ОСОБА_17 скинув ОСОБА_8 із коляски мотоциклу на землю, та сівши на спину почав наносити удари по голові. Обвинувачений ОСОБА_8 перекрутився, скинув із себе потерпілого, який упав на бік обличчям до ОСОБА_8 . В цей час до ОСОБА_71 підбіг ОСОБА_7 і почав наносити ногою та кулаками удари по голові та тулубу потерпілого, від чого останній почав триматися за живіт. Через деякий час між ОСОБА_8 та ОСОБА_17 знову почалась бійка, під час якої вони впали на землю та докотились до мотоциклу, який на той час ремонтував обвинувачений ОСОБА_7 . Пізніше обвинувачений ОСОБА_8 , підійшовши ззаду до потерпілого ОСОБА_17 , який сидів на платформі мотоцикла, наніс йому удар в область грудей, від чого ОСОБА_17 упав на платформу, випустивши з рук колонку, яку він тримав. Пізніше ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 виштовхували мотоцикл із болота, та намагалися його завести. Пізніше між потерпілим ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_7 знову відбулась сварка через музичну колонку, ОСОБА_17 намагався вдарити ОСОБА_7 і вже в цей час обвинувачний ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_17 на платформу мотоцикла, той упав на спину , ОСОБА_8 дістав з кишені ніж і почав наносити потерпілому ОСОБА_17 удари ножем в область грудної клітини, 7-8 разів, зверху в низ.
Обвинувачений ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_8 від потерпілого і ОСОБА_8 заспокоївся. Також ОСОБА_8 , під час слідчого експерименту розповів, та показав, яким чином вони із ОСОБА_7 відтягували тіло ОСОБА_17 в рослинні насадження, а пізніше ОСОБА_7 відкотив мотоцикл ОСОБА_17 в лісосмугу і вони разом повернулись в с. Новолазарівку, Казанківського району.

- висновком експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради №103 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 21.06.2019 року справа №478/964/19, відповідно до якого 1) при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено наступні ушкодження: 9 колото-різаних проникаючих поранень правих відділів передньої поверхні грудної клітки з пошкодженням правої легені; рідка кров в правій плевральній порожнині об`ємом біля 2000.0 мл; 1-не колото-різане проникаюче поранення грудної клітки в області лівої реберної дуги по навколо грудинній лінії з пошкодженням лівого купола діафрагми, печінки; 500 мл. рідкої крові в лівій плевральній порожнині; 200 мл рідкої крові в черевній порожнині; перелом кісток та хрящів носу; зливні крововиливи в області правої та лівої орбіти перенісся; крововиливи в області верхньої та нижньої губ; численні садна в області голови, тулуба та кінцівок; раньова (найбільш вірогідно опікова) поверхня в області передньої поверхні середньої третини правої гомілки; перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії. 2) Таким чином смерть ОСОБА_17 настала від гострої крововтрати на грунті вказаних вище колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням лівої легені та печінки. 3) Про колото-різаний характер проникаючих поранень свідчать: характер ран на шкірі (гострі кути та рівні краї), наявність раньових каналів, глибина яких перевищує розміри ран на шкірі. Ці тілесні ушкодження спричинені якимось колюще-ріжущим предметом типа леза ножа. Всі інші наявні ушкодження спричинені якимись тупими твердими предметами. Перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії є локальним і утворився в місці дії травмуючої сили, про що свідчить розташування ознак стиснення на його зовнішній кістковій пластинці.4) Всі виявлені проникаючі поранення грудної клітки в своїй сукупності і кожне окремо носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Перелом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії носить ознаки тілесних середнього ступеню тяжкості. Всі інші наявні ушкодження носять ознаки легких тілесних ушкоджень. 5) Ступінь загоєння ран та саден, колір крововиливів вказують на те, що всі наявні ушкодження спричинені незадовго до смерті. 6) Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині не можливо. 7) Не можливо виключити що раньова (найбільш вірогідно опікова) поверхня в області правої гомілки могла бути спричинена після смерті. Всі інші наявні ушкодження є прижиттєвими. 8) Якихось тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, або посмертного переміщення трупу не виявлено. 9) При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_17 виявлений етиловий спирт в крові 2.28%о, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб ( а.к.п.30-32 том №6).

Надаючи оцінку доказам у даній конкретній справі, суд присяжних взяв до уваги, що Верховний Суд у постанові від 2 березня 2021 року у справі № 480/100/17 зазначав, що порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи, про що зазначено у Постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18. Таким чином, у Постанові Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 236/4268/18, зазначено, що сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді. Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причиновий зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами. Веровний Суд зазначив, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Тому, навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення. Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Даючи перевагу свідченням потерпілої та, свідків ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_42 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , перед свідченнями обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд присяжних враховує, що свідчення цих свідків і потерпілої є логічними, послідовними і такими, що доповнюють один одного та узгоджуються між собою та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому на рівні із іншими доказами покладає їх в осову обвинувального вироку за епізодом убивства ОСОБА_17 .

Суд присяжних враховує, що в судовому засіданні доведено те, що обвинувачений ОСОБА_8 при нанесенні ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_76 діяв з прямим умислом позбавити його життя, так як в короткий проміжок часу, йому було нанесено значну кількість ударів і так як від них він не помер, то обвинувачений ОСОБА_8 душив його, наносив удари ногами, намагався втопити в болоті, щоб довести умисел до кінця, що також підтверджується тілесними ушкодженнями у виді переломів.

Про наявність умислу на вбивство ОСОБА_17 свідчить цілеспрямовані дії обох обвинувачених щодо завдання потерпілому ударів ножем в життєво важливі органи - поранень грудної клітки з пошкодженням лівої легені та печінки, а також факт приховання тіла в очереті.

Суд присяжних також вважає, що причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до убивства ОСОБА_17 також знайшла своє підтвердження, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення .

Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови пленуму ВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року

злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Домовитися про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди про скоєння відповідного діяння до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбуватись у будь-якій формі - як у вербальній, так і за допомогою конклюдентних дій.

Конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Причому проміжок часу між домовленістю і реальним початком учинення злочину може бути різний і вирішальної ролі не відіграє. Домовленість може бути досягнута як за тривалий час до вчинення суспільно небезпечного діяння, так і за кілька годин, хвилин чи секунд.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 11/785/124/14.

Також, як слідує із даних протоколів слідчих експериментів від 21.06.2019 року та 26.06.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень не намагався припинити його дії, а навпаки, на прохання ОСОБА_8 допомагав переносити та приховувати тіло потерпілого. Також суд присяжних звертає увагу на поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 на наступний день, 20.06.2019 року, який навіть не намагався якимось чином врятувати життя ОСОБА_17 , чи то анонімно повідомити в лікарню про необхідність надання медичної допомоги, чи повідомити родичам ОСОБА_17 про його місце знаходження. Жодним чином не вчинив дій які б говорили про його каяття, чи хвилювання з приводу вчиненого.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо у позбавленні життя потерпілого брали участь за попередньою домовленістю як співвиконавці дві і більше особи.Кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому поранення, незалежно від того, яке з поранень виявилося безпосередньою причиною смерті потерпілого, повинні відповідати за умисел на вбивство як співвиконавці.

Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, здійснили частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють вбивство за попередньою змовою, до таких дій можуть бути віднесені: а) застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; б) подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співвиконавцем (застосування до потерпілого фізичного чи психічного насильства, зв`язування його чи утримання в той час як інший співучасник завдає йому ударів з метою заподіяння смерті, тощо); в) усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це (тримання чи ізоляція особи, яка намагається або може допомогти жертві, відвернення уваги такої особи тощо), а також сприяння доступу іншій особі до жертви; г) надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час вчинення вбивства шляхом передачі зброї, давання порад тощо; д) ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу на вбивство.

Наявність умислу у ОСОБА_7 на вбивство ОСОБА_17 свідчить про те, що він мав змогу бачити і усвідомлював дії обвинуваченого ОСОБА_8 , однак, нічого не вчиняв аби припинити дії останнього, а навпаки на його прохання допомагав йому, чим погоджувався з ними.

Судом присяжних встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомлювали суспільно небезпечний характер свої діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки і бажали їх настання.

При цьому, надаючи оцінку протоколам слідчих експериментів від 21.06.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_7 , та від 26.06.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 суд оцінює вказані процесуальні документ як окремо, так і в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами сторони обвинувачення. При цьому суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст. 84 КПК України, наряду з іншими, процесуальними джерелами доказів є документи.

Згідно з ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, можуть належати (серед інших) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

Як вбачається зі змісту ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Під час вказаної слідчої дії, яка проводиться з участю як підозрюваного, так і його захисника, спеціаліста та понятих, слідчий повинен встановити, чи міг підозрюваний, перебуваючи в певному місці, бачити чи чути те, що відбувалося на місці скоєння злочину; чи міг він вчинити певні дії в тих обставинах, на які він посилався при попередньому допиті, як саме відбувався перебіг подій; перевірити можливості існування фактів та перевірити чи немає між ними протиріч зі слідами, виявленими в ході попереднього розслідування, встановити механізм слідоутворення; місцезнаходження та дислокацію слідів злочину, розташування трупа тощо.

Також суд присяжних зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Попри те, що за буквальним змістом закону показання це відомості, які надаються під час допиту, усвідомлення правової природи інститут заборони використання судом показань, одержаних слідчим (прокурором), не може обмежуватися з`ясуванням значення окремого терміну й вимагає більш широкого тлумачення, що передбачає визначення його місця в системі норм кримінального процесуального права та розуміння задач, які ставив перед собою законодавець, запроваджуючи дану норму.

Норму права можна зрозуміти до кінця, якщо розглядати її в тісному логічному зв`язку з іншими нормами, близькими за змістом. Показання це передусім відомості, повідомлені фізичною особою і саме це поєднує показання з іншими похідними від них особистісними джерелами доказової інформації, які носять стосовно показань верифікуючий характер, а отже показання можуть бути отримані також і в ході інших слідчих дій (пред`явлення для впізнання, слідчого експерименту, огляду), під час яких особа може надавати відомості, про які йдеться в ч. 1 ст. 95 КПК України.

Віднесення законом (ст.ст. 84, 99 КПК) протоколів слідчих дій до процесуальних джерел доказів, не скасовує спеціальної заборони законодавця щодо використання судом показань, наданих особою слідчому (прокурору). Джерелом відомостей при отриманні показань є підозрюваний (потерпілий, свідок, експерт). Протокол його допиту виступає засобом належного оформлення доказу. При провадженні огляду речей обвинуваченого, перевірці показань, пред`явлення для впізнання джерелом інформації про провадження слідчих дій та їх результати стає протокол, але джерелом відомостей, що відносяться до предмету доказування, якщо вони були повідомлені підозрюваним при провадженні цих слідчих дій, залишається підозрюваний.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказана процесуальна дія проводиться органом досудового слідства не тільки з метою у процесуальному порядку перевірити достовірність показів особи, з метою усунення сумніві у самообмові підозрюваного, а і має на меті одержання нових доказів у кримінальному провадженні.

На заперечення сторони захисту, щодо того, що в певні моменти відеозапис експерименту погано видно, суд зазначає наступне. Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступінь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Зважаючи, що події відбувалися від світлого часу доби 19.06.2019 року до пізньої ночі 20.06.2019 року, тому дійсно частину експерименту видно погано. Однак відео фіксувалось безперервно, і у суду присяжних немає сумніву у тому, що пояснення під час експерименту давав постійно саме обвинувачений ОСОБА_8 , а при відтворені певних дій обвинуваченим, освітлення відбувалося світлом фар автомобіля.

Оцінюючи на предмет належності ці докази, дослідивши відеозапис вказаних слідчих дій, суд присяжних одноголосно приходить до думки, що в поведінкі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не спостерігається ознак несамостійного викладення ним обставин відносно яких проводилась ця слідча дії, на волевиявлення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час вказаних слідчих дій не було стороннього впливу. Такі висновки суд робить з того, що свідчення обвинувачені надають вільно та щиро, вдаються в подробиці обставин, на запитання відповідають розгорнуто та детально, добре орієнтуються на місцевості, розповідаючи про місцеперебування потерпілого під час вчинення злочину, спосіб застосування ножа, за допомогою якого були нанесені тілесні ушкодження, та таке інше. Процес проведення слідчих експериментів фіксувався на відеокамеру, та в протоколі, який підписали усі без виключення учасники будь-яких зауважень від присутніх не поступило.

Провівши аналіз слідчих експериментів з участю як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 , у сукупності з іншими наданими до суду доказами, які вказують на місце вчинення злочину, механізм утворення тілесних ушкоджень і їх локалізацію у потерпілого ОСОБА_77 , які не могли бути відомі обвинуваченим внаслідок їх необізнаності в існуванні цих доказів, відсутності будь-яких заперечень щодо порядку проведення слідчої дії з боку незаінтересованих учасників (захисника, понятих) та не встановленням обставин, які б могли свідчити про порушення норм процесуального закону та про порушення прав і свобод підозрюваних при проведенні цієї слідчої дії, суд присяжних приходить до одностайної думки, що протоколи слідчих експериментів від 21.06.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_7 , та від 26.06.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 є належними та допустимим доказами, в зв`язку із чим кладе його в основу обвинувального вироку.

Хоча обвинувачені, обравши певну лінію захисту, відмовляються від своїх показань під час слідчого експерименту, говорячи, що давали пояснення під тиском, однак ці показання об`єктивно узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_17 , яку проведено значно пізніше ніж слідчі експерименти, водночас, вони узгоджуються з кількістю тілесних ушкоджень, їх локалізацією, механізмом, способом та предметом їх утворення.
З приводу зауважень сторони захисту та обвинувачених про те, що до останніх були застосовані незаконні заходи впливу за наслідками яких вони обмовили себе під час слідчих експериментів, суд присяжних приходить до наступного висновку.

Суду не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_8 чи захисники зверталися із скаргами на неправомірні дії працівників поліції під час досудового розслідування. Щодо скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , суду стороною обвинувачення надано лист в.о. начальника Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури від 24.07.2019 року за наслідками перевірки заяви ОСОБА_7 відносно можливих неправомірних дій начальника Казанківського відділення Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, з якого вбачається, що перевірка була проведена. Разом з тим ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не надано суду самого звернення, як і не заявлялось клопотання під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.6 ст.206 КПК України, про доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження заяви обвинуваченого ОСОБА_7 поданої під час досудового слідства.
Посилання сторони захисту на недопустимість протоколів отримання зразків для експертиз від обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ( нігті, букальні клітини та кров) через порушення права на захист при їх відібранні, а також процесуального порядку їх проведення, суд присяжних вважає необґрунтованими.

Суд звертає увагу на те, що така процесуальна дія, як отримання зразків для експертизи, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, у якої вони відбираються, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на зміст отриманих під час цієї дії результатів.

Така позиція суду присяжних, узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема викладеною у постановах від 25 червня 2019 року справа № 423/1766/16, від 02 квітня 2020 року № 415/1864/14-к, де Верховний Суд не знайшов підстав вважати відсутність захисника при отриманні зразків для експертизи, порушенням прав на захист особи, у якої вони відбираються.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Тож, такі докази, як дані протоколу огляду місця події від 20.06.2019 року ( місця виявлення трупа ОСОБА_17 ), висновку експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради №103 від 21.08.2019 року та протоколи слідчих експериментів з додатком від 21.06.2019 року та 26.06.2019 року доповнюють один одного та у своїй сукупності із показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 і допитаних судом потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_42 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 є достатніми для висновку про доведеність висунутого обвинувачення поза розумним сумнівом, позаяк, підтверджують обставини, регламентовані ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, як то, часу, місця, способу його вчинення, перебігу подій та наслідків, що настали, а так само і винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину за п.12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують їх з ними.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без суттєвих порушень норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

При цьому суд присяжних критично оцінює заперечення обвинувачених щодо їх винуватості у вбивстві потерпілого ОСОБА_17 , вважає їх суперечливими, неправдивими, неспроможними та спрямованими на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вказані їх пояснення повністю спростовується в своїй сукупності доказами, що були дослідженими та проаналізованими судом присяжних.

В ході дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, суд, крім цього, установив і ряд неналежних доказів у розумінні ст. 85 КПК України.
Це, показання свідка ОСОБА_78 , яка суду повідомила, що вона проживає по сусідству із обвинуваченим ОСОБА_7 , який в свою чергу проживав із батьком. Також свідок розповіла, що ОСОБА_17 інколи приходив до обвинуваченого ОСОБА_7 .. Однак про обставини вбивства ОСОБА_17 їй нічого не відомо, і пояснити суду присяжних вона нічого не змогла;

- свідків ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , були понятими при огляді місця події 20.06.2019 року, коли були виявлений та вилучений пакет із брудними речами, пояснювали щодо обставин проведення огляду зміста пакета, та місця його виявлення, при цьому зазначали, що про вбивство ОСОБА_17 , та про осіб які його вчинили, їм стало відомо від працівників поліції;

- свідка ОСОБА_81 , також був понятим при огляді предмету, а саме розкладного металевого ножа з написом на лезі Stainleso, а вдруге проводилась слідча дія з його участь, яка полягала також в огляді того ж ножа, але уже за фотознімками. Про обставини вбивства ОСОБА_17 йому також нічого не відомо, про сам даний злочин йому повідомили працівники поліції;

- свідка ОСОБА_82 , яка є працівником сільської ради та проживає в с. Новолазарівка, Казанківського району, Миколаїської області, суду присяжних пояснила, що про обставни вчиненн вбивства ОСОБА_35 їй нічого не відомо. Вона лише охарактеризувала обвинуваченого ОСОБА_7 загалом з негативного боку, вчиняв бійки, порушував громадський порядок у селі. Крім того свідок ОСОБА_83 пояснила, що ОСОБА_17 інколи приходив до ОСОБА_7 додому, і останній заборгував потерпілому гроші за скутер;

- записи повідомлень до спецлінії «102» УОАЗОР ГУНП в Миколаївській області в період часу з 12:30 по 17:30 год. 20.06.2019 року записаними на диск DVD-R згідно яких 1) Заявник ОСОБА_84 - 20.06.2019 року о 12:30 год. за адресою АДРЕСА_1 виник конфлікт з сусідами; 2)Заявник ОСОБА_59 - 20.06.2019 року о 12:42 год. за адресою Казанківський район с.Новолазарівка, заявник повідомила, що нібито підрізали чоловіка. Чоловік який нібито наніс чоловіку тілесні пошкодження лежить спить під деревом; 3) Заявник ОСОБА_85 - 20.06.2019 року о 14:20 год. за адресою АДРЕСА_4 , заявник повідомила, що у дворі нежилого будинку спить невідомий, той чоловік можливо скоїв вбивство; 4) Заявник ОСОБА_61 - 20.06.2019 року о 15:09 год. за адресою Казанківський район с.Нововолодимирівка, балка, заявник повідомив, що підрізали його зятя ОСОБА_17 , зараз його знайшли в балці за селом, без ознак життя; 5) Заявник Шулякова - ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17:15 год. за адресою Казанківський район с.Новолазарівка помер ОСОБА_17 , 1990 р.н., причина смерті невідома. (а.к.п.96-97 том №6);

- протоколи отримання зразків для порівняльного дослідження від 21.06.2019 року та 26.06.2019 року відповідно до яких у ОСОБА_7 на підставі постанов про отримання зразків для порівняльного дослідження відібрано: зрізи нігтів, кров та слину, які постановами слідчого визнано речовими доказами та поміщено до спец пакетів №2933137, №1408365 та паперовий конверт з відповідними написами ( а.к.п.17, 15, 26 том №6);

- протоколи отримання зразків для порівняльного дослідження від 21.06.2019 року та 26.06.2019 року відповідно до яких у ОСОБА_8 на підставі постанов про отримання зразків для порівняльного дослідження відібрано: зрізи нігтів, кров та слину , які постановами слідчого визнано речовими доказами та поміщено до спец пакетів №2933135, №2933163 та паперовий конверт з відповідними написами ( а.к.п.13,24,21 том №6).

Тобто покази вказаних свідків, та інформація зафіксована в даних документах, не є доказами винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованих їх злочинах, не вказує на жодну із обставин, із числа передбачених ст. 91 КПК України. Лише показання свідка ОСОБА_82 суд оцінює як такі, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 за останнім місцем проживання.

Судом присяжних також оцінені протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, складеного 21.06.2019 року о 01:05 годині, відповідно до якого 20.06.2019 року о 22:00 год. в смт.Казанка Миколаївської області було фактично затримано ОСОБА_7 (а.к.п.44-45 том №5), а також протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.1ст.115 КК України, складеного 21.06.2019 року о 22:00 годині, відповідно до якого 21.06.2019 року о 21:00 год. в смт.Казанка Миколаївської області було фактично затримано ОСОБА_8 (а.к.п.53-54 том №5).

Суд присяжних зазначає, що своєчасне і точне фіксування затримання є важливою гарантією забезпечення права на свободу, гарантованого статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відсутність протоколу затримання або неточні відомості, внесені у такий протокол, є порушенням права на свободу, оскільки своєчасне і точне фіксування затримання є важливою гарантією від порушення інших прав особи. Однак у цій справі питання полягає у тому, чи є сама собою відсутність протоколу затримання, спізніле його складання або зазначення неправильного часу затримання у такому протоколі у разі фактичного затримання особи достатньою підставою для визнання недопустимими доказів, якщо факт і обставини затримання доведені іншими доказами. Верховний Суд зазначає, що факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування (Постанова від 12 лютого 2020 року у справі № 489/6249/17) Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами. Суд вважає, що, встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, суди мають виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом (Постанова Веровного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 601/200/18).

Разом із цим кримінальне процесуальне затримання є різновидом саме запобіжного заходу, а не слідчою дією, бо вичерпний зміст затримання полягає в запобіганні ухилення підозрюваного від слідства і суду, припиненні його злочинної діяльності, запобіганні фальсифікації ним доказів. Разом з тим треба підкреслити, що затримання не може бути віднесено до категорії слідчих дій, оскільки здійснюється, за виключенням його застосування з метою забезпечення приводу, до внесення відомостей про правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У цій справі суд присяжних дослідив сукупність доказів, на підставі яких встановив обставини затримання обвинувачених. Зокрема, щодо затримання ОСОБА_8 , суд присяжних не може погодитись із позицією сторони захисту, що таке затримання було незаконним. Дійсно, у протоколі підставою для затримання, крім іншого, в п.3 зазначено про підозри у вчиненні корупційного злочину. Разом із тим, нижче уточнено, що ОСОБА_8 висловлював наміри покинути межі Казанківського району Миколаївської області, саме через вбивство ОСОБА_17 . Крім того, чітко зазначено, що ОСОБА_8 , затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України . Тому суд присяжних вважає, що посилання про вчинення корупційного злочину є технічною помилкою.

Але, суд присяжних звертає увагу на час затримання ОСОБА_8 який не узгоджується із іншими фактами. Так, в протоколі зазначено, що ОСОБА_8 фактично був затриманий 21.06.2019 року о 21:00 год., однак самим ОСОБА_8 у протоколі зазначено, що він затриманий був 20.06.2019 року о 10:00 год.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_42 , ОСОБА_53 пояснювали, що ОСОБА_8 затримали 20.06.2019 року у другій половині дня. Тому суд присяжних прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_8 було фактично затримано 20.06.2019 року, що буде враховано при обрахуванні строку відбування покарання.

При цьому, суд погоджується із доводами сторони захисту і визнає ряд доказів недопустимими.
Суд присяжних погоджується із зауваженнями захисника, що проведення процесуальних дій до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

В даній справі з витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000290 від 20.06.2019 року встановлено що таке було внесене о 20:33:23 год 20.06.2019 року.

Судом присяжних встановлено, що 20.06.2019 року в період часу з 16:00 год до 16:21 год слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП В Миколаївській області ОСОБА_62 в присутності понятих ОСОБА_86 та ОСОБА_87 , було оглянуто кабінет прийому громадян Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, де на столі знаходиться розкладний металевий ніж з написом на лезі Stainleso. За наслідками таких дій було складено протокол огляду місця події. (а.к.п.33-34 том №5). Однак, неможна вважати фактичне вилучення предмета, оглядом місця події, до того ж місцем події є кабінет у приміщенні відділу поліції, а не за місцем де було вчинено сам злочин, чи безпосередньо виявлено якісь речі, які мають відношення до справи.

Тому суд присяжних приходить до висновку, що дійсно, до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР було вчинено процесуальну дію, за наслідками добровільної видачі предмета, який має ознаки речового доказу по справі, що є відмінною від огляду місця події, однак з метою надання законного вигляду оформлена протоколам огляду місця події, хоча ним в дійсності не являлась.

З огляду на викладене, суд присяжних визнає недопустимим доказом заяву ОСОБА_88 від 20.06.2019 року про добровільну видачу металевого розкладного ножа (а.к.п.32 том№5); та протокол огляду місця події з фототаблицями до нього від 20.06.2019 року, який розпочато о 16:00 год. та закінчено о 16:21 год. (а.к.п.33-34 том №5)

З урахуванням встановленого судом, що обвинувачений ОСОБА_8 був фактично затриманий 20.06.2019 року в післяобідній час, тобто фактично набув статусу підозрюваного відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, суд також погоджується із твердженням сторони захисту, щодо недопустимості протоколу огляду місця полії від 20.06.2019 року, який проведено з участю учасника ОСОБА_8 в період часу з 19:30 год. до 20:30 год., оскільки відповідно до ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, але як видно із протоколу, захисник ОСОБА_8 забезпечений не був.

Оцінюючи протокол огляду місця події від 26.06.2019 року, здійснений прокурором ОСОБА_9 в присутності понятих, яким оглянуто приміщення Новобузького МРВ СМЕ, де було виявлено: 1) кров на марлі ОСОБА_17 2) нігті з рук ОСОБА_17 3) лоскут шкіри з області реберної дуги ОСОБА_17 4) футболка сірого кольору з білим малюнком на передній частині (а.к.п.27-28 том №6), суд присяжних погоджується із доводами захисника про те, що за своїм змістом, дана процесуальна дія є фактично відібрання зрізків, оскільки в подальшому усі ці речі були використані при проведені експертиз, за наслідками яких отримано та надано суду експертні висновки.

Разом із тим, отримання зразків для експертизи є самостійною процесуальною дією, воно відбувається відповідно до ст. 245 КПК у порядку, визначеному ст. 241 цього Кодексу, на підставі постанови прокурора, яка є окремим процесуальним документом, а про проведення такої слідчої дії складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.

Ці вимоги закону є імперативними, а як наслідок, обов`язковими для виконання, проте, у даному випадку суду не було надано ані постанов прокурора про відібрання біологічних зразків (крові) та інших експериментальних зразків, ані протоколу про фіксацію вказаних процесуальних дій, що суд розцінює як суттєве . Застосовуючи доктрину «отруєного дерева», яка знайшла своє відображення у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Яременко проти України» від 30.04.2015 року, згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази порушення вимог КПК України.

Тому суд констатує порушення органом досудового розслідування положень ч.3 ст. 245, ч.ч.2,5 ст. 241, та ч.1 ст. 52 КПК України і в силу ч.1 ст. 86, п.3 ч.2 ст. 87 того ж Кодексу визнає, що висновки експерта № 436-і від 18.07.2019 року ( а.с.34-35 т.6), № 433-і від 08.07.2019 року ( а.с.37-39 т.6), № 434-і від 08.07.2019 року ( а.с. 41-43 т.6), № 439-і від 09.07.2019 року ( а.с. 45-48 т.6), № 438-і від 09.07.2019 року ( а.с. 50-53 т.6), № 440 від 09.07.2019 року ( а.с.55-59 т.6), № 943 від 21.12.2019 року ( а.с.64-72 т.6), № 118-МК від 10.09.2019 року ( а.с.76-82 т.6), № 119-МК від 10.09.2019 року ( а.с.84-91 т.6) грунтувались на доказах, отриманих незаконним шляхом, і як наслідок, самі є недопустимим доказами, а тому суд позбавлений можливості посилатись на них при прийнятті свого рішення.

Оцінюючи протокол пред`явлення речей для впізнання від 17.09.2019 року , відповідно до якого було проведено пред`явлення для впізнання ОСОБА_89 прошитих та скріплених печаткою фотознімків 4-х ножів (а.к.п.55-56 том№5); протокол пред`явлення речей для впізнання від 17.09.2019 року, відповідно до якого було проведено пред`явлення для впізнання ОСОБА_90 прошитих та скріплених печаткою фотознімків 4-х ножів (а.к.п.57-58 том№5); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2019 року, відповідно до якого проведено пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_91 прошитих та скріплених печаткою фотознімків 4-х осіб ( а.к.п.92-94 том.№6), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.229 КПК України перед пред`явленням речі для впізнання, особа, що впізнає повинна, зокрема, назвати ознаки цієї речі або якщо не може цього зробити, сукупність ознак, що зазначається в протоколі. Речі, що пред`являються не повинні мати різкі відмінності у зовнішньому вигляді, і після впізнання особа повинна пояснити за якими ознаками вона її впізнала.

Із протоколу вказаної слідчої дії вбачається, що впізнання речей відбувалося за фотознімками, що ст.229 КПК України не передбачено.

Частиною 6 ст. 228 КПК України передбачено, що за необхідності впізнання може проводитися, зокрема, за фотознімками, з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Однак у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2019 року свідком ОСОБА_42 жодним чином не зазначено прикмет особи, яку вона може впізнати, так само і не зазначено вже після впізнання, за якими саме рисами вона впізнала ОСОБА_8 . При цьому свідок не заявляла, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі не зазначено, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу, чи впізнала.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, суд присяжних вважає, протоколи пред`явлення особи та речей для впізнання недопустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, отже не можуть бути використані для прийняття процесуального рішення.

Крім іншого, в судовому засіданні було визнано явно недопустимив доказом, протокол допиту свідка ОСОБА_88 від 21.06.2019 роу та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_88 від 25.06.2019 року, з огляду на те, що згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

При цьому суд присяжних дійшов висновку, що виключення заяви про видачу предмета схожого на ніж, протоколу огляду місця події, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також протоколів пред`явлення речей для впізнання, висновків експертів з доказової бази не впливає на незаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_17 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб , поза розумним сумнівом.

Постанови слідчого та прокурора, що наявні в матеріалах кримінального провадження, про призначення експертиз та визнання предметів речовими доказами, у тому числі і протоколи допиту свідка ОСОБА_88 , суд присяжних розцінює як процесуальні документи щодо правового режиму речових доказів у порядку, встановленому КПК України.

Мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку щодо виправдання в частині пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 289 КК України.
За епізодом ч.2 ст.289 КК України, на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом присяжних були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілого та свідка, процесуальні документи, висновк судового експерта.

Потерпілий ОСОБА_11 суду присяжних пояснив, що на подвір`ї його домоволодіння, де він фактично проживає, зберігався мотоцикл його племінника марки «Іж-Юпітер 5», червоного кольору, без коляски. 20.07.2019 року чи 20.06.2019 року, точної дати він не пам`ятає, зранку потерпілий ОСОБА_11 на нього уваги не звернув, поїхав по своїх справах, а через деякий час дружина зателефонувала і повідомила, що мотоцикл зник. Потерпілий ОСОБА_11 зателефонував своєму племіннику, щоб уточнити, чи то не він забрав мотоцикл, але племінник повідомив що не забирав, і потерпілий зробив висновок, що його вкрали. Через деякий час, того ж дня в обідній час, повідомили, що викрадений мотоцикол валяється в балці, на нижній вулиці с. Нововолодимирівка, Казанківського району, племінник пішов і забрав його.

Лише після того, як мотоцикл знайшли, потерпілому зателефонували працівники поліцїї і повідомили, що якісь хлопці зізнались у крадіжці, і тоді 20.06.2019 року він написав заяву про викрадення. Того ж дня працівники поліції оглянули подвір`я потерпілого. У вересні жодних процесуальних дій з участю ОСОБА_11 працівники поліції не проводили.

Свідок ОСОБА_92 суду присяжних пояснив, що точної дати він не пам`ятає, влітку, ближче до осені, о 5 год. ранку він їхав з с. Нововолодимирівки у с. Новолазарівку, Казанківського району, і на грунтовій дорозі, за межами населеного пункту, на узбіччі, приблизно за 5 м від себе, побачив мотоцикл без коляски, здається марки «ИЖ», а поруч, приблизно за 10-15м. стояв обвинувачений ОСОБА_8

Крім того, свідок суду присяжних пояснив, що з його участю проводили слідчу дію, впізнання за фотознімками. Тоді він повідомив, що бачив саме ОСОБА_8 .

Крім того суду присяжних надані наступні письмові документи:

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000447 від 18.09.2019 року, згідно якого 17.09.2019 року до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від гр. ОСОБА_11 , про те, що 19.06.2019 року близько 06:00 год., невідомі особи незаконно заволоділи його мотоциклом марки «ИЖ Юпітер» за адресою Миколаївська область, Казанківський район, с.Нововолодимирівка вул.Центральна, 15 ( а.к.п.168 том.№6);

- рапорт помічника чергового Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_93 від 17.09.2019 року , згідно якого від гр. ОСОБА_11 , 1968 року народження надійшла заява про те, що 19.06.2019 року близько 06:00 год., з його домоволодіння було викрадено мотоцикл марки «ИЖ Юпітер 5» червоного кольору д/н НОМЕР_2 . В ході перевірки встановлено, що 19.06.2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після вбивства ОСОБА_17 з метою вивезення та схову трупу викрали вищевказаний мотоцикл. Даний мотоцикл було знайдено, вилучено та повернуто власнику ( а.к.п.169 том.№6);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.09.2019 року, відповідно до якого ст.о/у СКП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_94 прийняв усну заяву від ОСОБА_11 про те, що в ніч з 18 на 19.06.2019 року приблизно о 06:00 год. ранку виявив крадіжку мотоциклу червоного кольору марки «ІЖ Юпітер» з території домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 , чим останньому заподіяно шкоду у розмірі 3000,00 гривень ( а.к.п.170 том.№6);

- протокол огляду місця події від 17.09.2019 року який розпочато о 19:10 год. та закінчено о 19:40 год. слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП В Миколаївській області ОСОБА_62 в присутності понятих, за участі та з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_63 , яким оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 (а.к.п.174 том.№6);

- протокол огляду місця події з фототаблицями до нього від 17.09.2019 року, який розпочато о 18:50 год. та закінчено о 19:20 год. слідчим СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_62 в присутності понятих, за участі та з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_95 , яким оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 з заднього боку якого на стіну був обпертий мотоцикл марки «Юпітер 5» днз НОМЕР_2 . Вищевказаний мотоцикл було вилучено та постановою слідчого від 18.09.2019 року визнаний речовим доказом (а.к.п.177-179 том №6);

- заяву ОСОБА_11 від 18.09.2019 року про отримання від працівників поліції транспортного засобу мотоциклу марки ИЖ Юпітер 5 червоного кольору, який був викрадений з території його домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 (а.к.п.181 том №6);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2019 року розпочатого о 11:30 год. та завершеного о 12:15 год. , відповідно до якого слідчий СВ Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_96 у присутності понятих провів пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_97 прошитих та скріплених печаткою фотознімків 4-х осіб, на що свідок ОСОБА_92 відповів, що впізнає по рисам обличчя особу на фото №3, як особу, яку бачив біля мотоциклу ИЖ Юпітер 5 червоного кольору ( а.к.п.182-183 том.№6);

- висновок судового експерта ОСОБА_98 №96.2019 від 21.11.2019 року по визначенню середньої ринкової вартості мотоцикла марки ИЖ, моделі Юпітер 5, 1986 року випуску зробленого на підставі постанови слідчого про призначення товарознавчої експертизи від 26.10.2019 року, відповідно до якого середня ринкова вартість мотоцикла марки, моделі «ИЖ Юпітер 5», 1986 року випуску, без проведення огляду ТЗ та без надання експерту реєстраційних документів, без врахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов в яких він експлуатувався, зберігався станом на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 19.06.2019 року становить : 6 655,16 гривень. ( а.к.п.185-190 том.№6);

- постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 28.11.2019 року, відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000290 за п.12ч.2ст.115 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000447 за ч.2 ст.289 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000290 ( а.к.п.191-192 том.№6);

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000554 від 07.12.2019 року, згідно якого в рамках розслідування кримінального провадження №0000290 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, було встановлено, що 20.06.2019 року в нічний час доби, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_17 , заволоділи його мотоциклом марки «ИЖ Планета -3», чим заподіяли останньому матеріальні збитки ( а.к.п.193 том.№6);

- постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 07.12.2019 року, відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000290 за п.12ч.2ст.115 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000554 за ч.3 ст.289 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000290 ( а.к.п.197-198 том.№6).

Підстави для виправдання обвинувачених з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні письмові докази, надані стороною обвинувачення, суд присяжних не погоджується з думкою сторони обвинувачення, щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Частиною 2 ст.93 КПК України -сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих( розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч 1 ст.91 КПК України однією із обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.(ст.84 КПК України).

Згідно ст.85 КПК України- належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України- доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилася суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України(ст.87 КПК України).

Однак, для встановлення складу даного кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки ч 2 ст.289 КК України необхідно довести ким саме вчинені дії щодо незаконного заволодіння транспортним засобом і чи мало місце попередній сговір групою осіб.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.

Суд присяжних вважає, що надані прокурором докази в їх сукупності не є беззаперечними, не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортними засобами, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Жодний доказ ні прямо, ні опосередковано, через проміжні факти, шляхом послідовних висновків не дають можливості суду присяжних зробити висновок про те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 домовлялися викрасти мотоцикл ОСОБА_17 чи ОСОБА_11 .. Жодним чином не доведено ані суб`єктивну сторону, ані об`єктивну сторону злочину за ч.2 ст.289 КК України.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч.3 ст.373 КПК України). А відповідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Розглядаючи кримінальне провадження, в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортними засобами ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , суд усі сумніви щодо доведеності провини тлумачить на користь обвинувачених та вважає необхідним виправдати їх, в зв`язку з недоведеністю, що обвинуваченим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 було вчинене незаконне заволодінн транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд присяжних вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 за п.12.ч.2 ст.115 КК України, тобто в умисному вбивстві ОСОБА_17 , в ніч з 19.06.2019 року на 20.06.2019 року, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, знайшла своє підтвердженя.

Аналогічно, суд присяжних вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за п.12.ч.2 ст.115 КК України, тобто в умисному вбивстві ОСОБА_17 , в ніч з 19.06.2019 року на 20.06.2019 року, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, знайшла своє підтвердженя.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не встановив.

Обставиною, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є рецидив злочинів.

Обставин які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не встановив.

Обставиною, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , є рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання .
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ними нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» що, відповідно до правил частини 1 статті 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 вчинили особливо тяжкий злочин, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер дій і ступінь тяжкості наслідків, як то, їх незворотність у виді загибелі людини, наявність кваліфікуючих ознак.

Доводи сторони захисту, щодо обов`язковості проведення судової психіатричної експертизи по даній категорії справ стосовно обвинувачених, на думку суду присяжних не є слушними у даній конкретній справі, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. Проте, підстав, які б вказували на необхідність проведення зазначеної експертизи під час досудового розслідування та судового розгляду матеріали справи не містять. Суд присяжних звертає увагу, що протягом усього часу розгляду справи, як обвинувачений ОСОБА_8 , так і обвинувачений ОСОБА_7 жодного разу не виявили ознак, які б могли надати суду присяжних сумніви в їх осудності. Усі їх відповіді були чіткими та логічними, поведінка адекватною обстановці, в якій вони знаходились. Крім того, суд присяжних оцінюючи надані прокурором Акти амбулаторних судово-психіатричних експертиз № 58 за 2014 рік відносно ОСОБА_7 та № 74 від 19.03.2015 року відносно ОСОБА_8 , звертає увагу на те, що проведені раніше експертизи, також не давали суду сумнівів у осудності даних осіб. Також суд присяжних звертає увагу, що стороною захисту під час розгляду справи клопотання про проведення експертизи не ініціювалося.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, відсутність місця роботи, задовільний стан здоров`я, відсутність утриманців та сімейний стан, те, що він за місцем проживання характеризується негативно, військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимий за умисні злочини, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться. Крім того, суд враховує обставини при яких було заподіяно смерть потерпілому, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Суд враховує, що ОСОБА_7 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України.

За такого, суд присяжних переконаний, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 належить призначити у межах санкцій п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Суд присяжних не знаходить підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки не установив обставин, які б свідчили про крайню ступінь його соціальної деградації та непомірно високу суспільну небезпеку, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, відсутність місця роботи, задовільний стан здоров`я, відсутність утриманців та сімейний стан, раніше неодноразово судимий за умисні злочини, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, утриманців не має, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться. Також суд враховує обставини при яких було заподіяно смерть потерпілому, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Суд враховує, що ОСОБА_8 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України.

За такого, суд присяжних переконаний, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 належить призначити у межах санкцій п.12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Так само суд присяжних не знаходить підстав для призначення ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки не установив обставин, які б свідчили про крайню ступінь його соціальної деградації та непомірно високу суспільну небезпеку, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Призначаючи покарання кожному з обвинувачених, у світлі принципу індивідуалізації покарання, суд виходив із того, що саме покарання у виді позбавлення волі, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69, 75 КК України щодо кожного із обвинувачених, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи ( «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені належить вирішити за правилами ст. 124 КПК України, а долю речових доказів - згідно із положеннями ст. 100 того ж Кодексу.

Зокрема, суд вважає, що витрати на залучення експертів слід віднести на рахунок держави, оскільки їх висновки визнані судом неналежними доказами і не покладені в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.06.2019 року на мотоцикол марки «ИЖ планета 3» , державний номер НОМЕР_1 , синього кольору; та ланцюжок золотого (жовтого) кольору, знятий з шиї ОСОБА_7 , на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню .

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягають продовженню до набрання цим вироком законної сили, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою попередження ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що вони засуджуються до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а іші запобіжні заходи, на переконання суду, не будуть достатніми для запобігання ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд присяжних

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України і призначити йому покарання в виді 12 /дванадцяти/ років позбавлення волі .

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме : з 20 червня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України і призначити йому покарання в виді 15 /п`ятнадцяти / років позбавлення волі .

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме : з 20 червня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Документально підтверджені судові витрати на залучення експертів на загальну суму 15802 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дві ) грн. 39 коп, віднести на рахунок держави.

Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.06.2019 року на мотоцикол марки «ИЖ планета 3» , державний номер НОМЕР_1 , синього кольору; та ланцюжок золотого (жовтого) кольору, на підставі ч.4 ст. 174 КПК України - скасувати.

Речові докази особисті речі ОСОБА_8 , а саме :два ліхтарика, мобільний телефон сіро-чорного кольору марки нокіа 6021, зарядний пристрій хуавей білого кольору до мобільного телефону, станок для гоління синього кольору жилет, запальничка чорного кольору, які вилучено до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області в полімерний пакет Експертна служба №1408361 - повернути засудженому ОСОБА_8

Речовий доказ ланцюжок золотого ( жовтого) кольору, який передано на зберігання до кімнати збереження речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області - повернути засудженому ОСОБА_7 ..

Речові докази: штани, чотири шкарпетки, пара кросівок, які знаходяться у полімерному пакеті Національна поліція України №ЕХР0418091; куртку спортивного типу, яка знаходиться у полімерному пакеті Національна поліція України №INZ3023445, та які відповідно до квитанцією від 02.09.2019 року №Р-40 передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Речові докази : нігтеві зрізи ОСОБА_7 які зберігаються у полімерному пакеті «експертна служба» №2933137; нігтеві зрізи ОСОБА_17 у паперовому конверті № 98/у від 25.07.2019р.; нігтеві зрізи ОСОБА_8 у полімерному пакеті «експертна служба» № 2933135; витяжки з об. № 1,2 які перенесено на нитки марлі , які знаходяться у паперовому конверті № 97/у від 25.07.2019р; дерев`яні тріски у паперовому конверті №438-і від 09.07.2019р.; зразки крові ОСОБА_7 у спец пакет «експертна служба» з біркою № 440 від 09.07.2019 р.; залишки сипучої речовини у паперовому конверті № 439-і від 09.07.2019 р.; зразки крові ОСОБА_8 , у спец пакеті «експертна служба» з біркою № 440 , та які відповідно до квитанції від 19.09.2019 року №Р-46 передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Речовий доказ протокол допиту свідка ОСОБА_88 від 21.06.2019 роу та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_88 від 25.06.2019 року залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: транспортний засіб «ИЖ планета 3» з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , синього кольру, який передано на зберігання до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області - передати потерпілій ОСОБА_10 .

Речовий доказ предмет зовні схожий на ніж, переданий на зберігання до кімнати збереження речових доказів Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Речовий доказ мотоцикл марки «Иж Юпітер-5», який під розписку переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити йому як користувачу.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими, які знаходяться під вартою, в той же строк, з моменту вручення їм копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим, захисникам, потерпілим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5