В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003145 від 15.12.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який без освіти, не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-04.01.2021 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до з років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

07.12.2018 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в якості гостя в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу в залі вказаної квартири, таємно викрав мобільний телефон марки «Doodgee», моделі Х5 Мах, вартістю 650 грн., в середині якого знаходилась сім карта мобільного оператора Vodafone НОМЕР_1 , на якій знаходились грошові кошти у розмірі 115 грн., який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з викраденим майном зник з місця вчинення злочину.

Вказаними діями, ОСОБА_4 , спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 675 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, форму вини за кримінальними правопорушенням, визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.

Так, ОСОБА_4 пояснив, що у грудні 2018 року він перебував у гостях у потерпілої, вони разом випивали пиво та розмовляли. Після цього, потерпілій зателефонували і вона попросила його залишити її квартиру. Він вийшов із квартири, забравши із собою мобільний телефон, який належить потерпілій. Через деякий час до нього приїхали працівники поліції і він дізнався, що потерпіла написала на нього заяву про викрадення її майна. Викрадений ним мобільний телефон він віддав потерпілій у приміщенні поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що вчинене діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, те що від дій ОСОБА_4 тяжких наслідків не настало, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована шляхом повернення майна.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на час вчинення цього кримінального правопорушення не був судимий, зареєстрованого місця проживання не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений та на утриманні дітей не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, його негативного відношення до скоєного, а також те, що тяжких наслідків від його дій не настало, шкода завдана злочином відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення майна, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_6 , яка на суворому покаранні не наполягала та просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, про що зазначила у своїй письмовій заяві, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк, передбачений санкцією даної статті.

Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими для призначення покарання за сукупністю злочинів, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 04.01.2021 було засуджено вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 04.02.2021.

Злочин, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив до постановлення попереднього вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.01.2021, а тому обвинуваченому необхідно призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, призначивши обвинуваченому остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, покаранням, що призначено вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.01.2021, у виді 3 років позбавлення волі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, суд доходить до висновку про відсутність необхідності направлення обвинуваченого до місць позбавлення волі, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, шляхом застосування ст. ст. 75, 76 КК України і призначення йому покарання з випробуванням на 1 рік, що на думку суду також мінімізує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

На переконання суду, призначення обвинуваченому покарання з випробуванням у даному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації, є справедливим, співмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш судового покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 січня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
-мобільний телефон «Doodgee», моделі Х5 Мах, імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 1: НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити за належністю.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, а обвинуваченому, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1