Справа №212/5277/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0000013 від 04.03.2020 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старшого сержанта», учасника бойових дій, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч.3 ст. 410, КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону - ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , -
Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді сержанта з матеріального забезпечення роти оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення у військовому званні старшого сержанта, будучи матеріально відповідальною особою за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Сил України», затвердженого Законом України №1075-XIV від 21.09.1999 року та своїх функціональних обов`язків за посадою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у період з 22 жовтня 2019 року по 04 листопада 2019 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ до військового майна, яке знаходилось у кімнаті зберігання майна роти та особистих речей, привласнив матеріальні цінності, закріплені за ротою оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення, а саме: дві пари вставок в бронежилет для захисту від стрілецької зброї - SAPI Plate - X-Large «SIZE X-LARGE US» - на загальну суму 18850 гривень 00 копійок (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), 5 (п`ять) штук, плащ - накидок з чохлом, виробник ООО «ТЕХЛЕГСЕРВІС» м. Київ - на загальну суму 1711 гривень 57 копійок (одну тисячу сімсот одинадцять гривень 57 копійок), 10 (десять) штук нових аптечок медичних військових індивідуальних без напбуку розчину для ін`єкцій, 10 мг/мл по 1 мл у попередньо заповнених шприцах у комплекті з голкою 1 ампула в упаковці на загальну суму 10591 гривень 80 копійок (десять тисяч п`ятсот дев`яносто одну гривню 80 копійок), а всього на загальну суму 31 153 гривні 37 копійок (тридцять одну тисячу сто п`ятдесят три гривні 37 копійок), чим спричинив державі збитки на вказану суму.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді сержанта з матеріального забезпечення роти оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення у військовому званні старшого сержанта, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, у визначений час 24 січня 2020 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 не з,явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 07 червня 2021 року близько 13 год. 20 хв., тобто більше ніж через один місяць, ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, працівниками сектору карного розшуку відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що дійсно він у 2019 році, точних дат сказати не може, привласнив майно військової частини, яке було йому ввірене на загальну суму 31 153 гривні 37 копійок. Зазначений розмір збитків він відшкодував в повному обсязі, одним платежем на рахунок військової частини. Також повністю визнає свою провину в тому, що 24 січня 2020 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 не з`явився на службу, нікому про це не доповідав, не бажав більше служити через неприязні стосунки з керівництвом, але належним чином не оформив своє звільнення, просто вирішив не виходити більше на службу. Провину усвідомив, став на шлях виправлення, просив суворо не карати.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч.4 ст.407 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому сторонам кримінального провадження роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а також за ч. 3 ст.410 КК України за ознаками: привласнення військовою службовою особою іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, являється учасником бойових дій, інвалідом не являється.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, наявність підстав, що пом`якшують покарання, а також позицію сторони обвинувачення та захисту щодо можливості призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.4 ст.407, ч.3 ст.410 КК України за сукупністю злочинів та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 2526 від 01.12.2020 року в сумі 2942,10 грн.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, застосований ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2021 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч. 3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 410 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, застосований ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2021 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2942 гривень 10 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1