Справа № 299/2597/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

26.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/939/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2020 року щодо обвинуваченого ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИВ :

До початку судового розгляду суддя-доповідач ОСОБА_1 заявив самовідвід у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що обвинуваченим ОСОБА_5 було подано скаргу до Вищої ради правосуддя на суддю ОСОБА_1 , в якій скаржник вказував на порушення суддею ОСОБА_1 положень КПК України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стверджував про незаконність рішення Апеляційного суду Закарпатської області ( ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) від 28.02.2017, якою було скасовано виправдувальний вирок щодо нього, що, на його думку, свідчить про упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_1 ..

Заслухавши доповідь та пояснення судді ОСОБА_1 із приводу заявленого самовідводу, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід і не заперечував щодо його задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід підлягає задоволенню.

Заява судді ОСОБА_1 про самовідвід розглядається у відсутності прокурора та захисника - адвоката ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд заяви за відсутності вказаних осіб береться до уваги, що зазначені особи належним чином повідомлені про час та місце її розгляду й апеляційним судом не вирішується питання про погіршення становища обвинуваченого, так як не розглядається кримінальне провадження по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зазначена міжнародна-правова норма, у тому числі й ст. 53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 474/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-ІУ в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до положень Кодексу суддівської етики, які містять обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм у поведінці судді, з огляду на припис п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, яким визначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення, колегія суддів доходить висновку про те, що твердження обвинуваченого ОСОБА_5 , які він вказував у скарзі до Вищої ради правосуддя створюють умови в стороннього спостерігача для сумнівів щодо безсторонності судді, зокрема об`єктивності та неупередженості.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що зазначені обвинуваченим ОСОБА_5 у скарзі до Вищої ради правосуддя твердження не свідчать про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_1 у даній справі, однак не виключають сумнівів як у сторін кримінального провадження, так і в стороннього спостерігача щодо безсторонності судді, у зв`язку з чим із метою уникнення виникнення в кого-небудь будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_1 під час розгляду даної справи, заявлений самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8, 9, 22, 55, 64 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ, ст. ст. 21, 75, 81, 82, 405 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/939/20 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 , виправданого за ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 366 КК України передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого головуючого (судді-доповідача).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: