Номер провадження: 11-кп/813/848/21
Номер справи місцевого суду: 517/35/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2020 року у кримінальному провадженні № 0000301 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Болдурешти, Ніспоренського району Республіки Молдова, громадянки Республіки Молдова, з неповною середньою освітою, не заміжньої, утриманців не має, не працюючої, тимчасово проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» залишено без змін.

Строк відбування покарання обчислений з 28.11.2017 року, тобто з дня фактичного затримання.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваний вироком ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочину, скоєного за наступних обставин: Так, 27.11.2017 року, біля 15:00 год., за місцем свого мешкання, а саме: у житловій кімнаті будинку, розташованого четвертим по рахунку у північному напрямку від приміщення колишньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , між ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 штовхнула ОСОБА_11 і останній впав на диван обличчям до низу. Після чого у ОСОБА_7 як наслідок емоційного стресу в ході сварки раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство свого співмешканця ОСОБА_11 . Діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, остання взяла з підлоги молоток та нанесла ОСОБА_11 три удари даним молотком у потиличну область волосяної частини голови, завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді трьох забійних ран потиличної області волосяної частини голови, відкритого дірчатого перелому з багато уламковими переломами потиличної кістки черепа та забій і розчавлення потиличної долі головного мозку, в результаті чого останній від отриманих травм помер на місці. Після нанесення даних ударів молотком ОСОБА_7 направилась до кухні даного житлового будинку, де вимила даний молоток і руки від крові у мисці із водою, та залишивши даний молоток у мисці із водою, вийшла на подвір`я домоволодіння. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_7 повернулась до будинку, де пересвідчилась, що ОСОБА_11 не подає ознак життя, обгорнула голову останнього поліетиленовим пакетом та взявши тіло за ноги, поволокла його по підлозі до неопалювальної кімнати даного будинку, де поклала за піч опалення та прикрила подушками, після чого повернулась до житлової кімнати даного будинку. Відповідно до висновку експерта смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою і настала від забою головного мозку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду першої інстанції винесений без врахування даних про особу засудженої, конкретних обставин, які стали причиною вчинення кримінального правопорушення (домашнє насилля з боку потерпілого), невідповідністю висновку суду з фактичними обставинами кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, без врахування положень ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що ОСОБА_7 неодноразово піддавалась домашньому насиллю збоку свого співмешканця ОСОБА_11 , відносно якого скоїла злочин, що підтверджується показами свідків сторони захисту. Стосовно показань свідків сторони обвинувачення, зазначає, що вони є суперечливими та не послідовними, з явним обвинувальним нахилом. Під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_7 була позбавлена права на захист, оскільки не було залучено перекладача, що стало підставою для визнання судом першої інстанції недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 29.11.2017 року з додатками до нього (DVD- диск та фото таблиця).

Звертає увагу, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, оскільки обвинувачена щиро покаялась, сприяла досудовому розслідуванню, вчинила злочин в стані сильного душевного хвилювання, викликаного внаслідок тяжких особистих, сімейних обставин.

Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомлена про дату, місце та час судового розгляду не з`явилася. Водночас, від потерпілої надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу за її відсутності.

З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисників, апеляційний суд вважав за необхідне провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисників, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права та законності.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального та кримінального процесуального Закону, вірно встановив фактичні обставини скоєного злочину, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчинені.
Справа у суді першої інстанції розглядалась відповідно до вимог ст. 349 КПК України в загальному порядку, під час якого було досліджено в повному обсязі наявні у матеріалах справи докази.

У судовому засіданні апеляційного суду засуджена ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги свого захисника щодо суворості призначеного їй покарання та додатково вказала, що умислу на позбавлення життя потерпілого вона не мала, удари наносила захищаючись. На запитання суду, чому відразу не повідомила про скоєне родичів померлого та правоохоронні органи, пояснила, що злякалась. Родичі співмешканця в той день були в алкогольному сп`янінні, а місцевим правоохоронним органам вона не довіряла.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні районного суду було допитано потерпілу ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які як свідчить протокол та аудіозапис судового засідання, надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу узгоджуються з дослідженими у своїй сукупності з іншими доказами у справі та які підтверджують вину засудженої у вчиненому нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що її дядько ОСОБА_19 мешкав у с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області. З його слів їй відомо про те, що обвинувачена його ображала, наносила тілесні ушкодження і він її боявся. Сама вона бачила на обличчі потерпілого розбиту брову та він говорив про поріз від ножа на нозі. Щодо події умисного вбивства пояснила, що напередодні у сусіда ОСОБА_20 був день народження, де ОСОБА_11 і ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, наступного дня їй подзвонила ОСОБА_14 , яка мешкала по сусідству з ОСОБА_11 та питала, чи не приїхав він до неї. Згодом вона дізналася від тітки, що ОСОБА_11 знайшли мертвим у сусідній кімнаті його будинку, а тим часом ОСОБА_7 поїхала до своєї сестри. Під час пошуків ОСОБА_11 вони заходили до хати, було чисто, а потім вони помітили стіну в крові та знайшли калюжу крові під ліжком. Коли вона з ОСОБА_14 питали ОСОБА_7 , де знаходиться ОСОБА_11 , вона спочатку казала, що він у друзів, потім - що він спить.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що вранці 28.11.2017 року йому подзвонили з с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області та повідомили, що пропав дядько ОСОБА_11 . Перед цим святкували день народження ОСОБА_20 , де були ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 . Вранці ОСОБА_14 хотіла запросити до себе ОСОБА_11 , однак ОСОБА_7 сказала, що він спить, а потім сказала, що він у друзів. Ввечері вони обдзвонили всіх друзів, але потерпілого ніде не було, пошуки здійснювали всюди. Через деякий час ОСОБА_11 знайшли мертвим, закиданим подушками у своєму будинку. Також йому відомо про конфлікти між ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , остання кілька разів підрізала його ножом під час сварок. Коли виявили труп ОСОБА_11 , ОСОБА_7 дома не було, вона поїхала до рідної сестри, натомість у хаті було прибрано, але вони все одно помітили велику пляму крові під диваном та на дивані.
Аналогічні покази у судовому засіданні надані свідком ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона також приймала участь у пошуках ОСОБА_11 , дзвонили всім родичам та друзям, але останнього ніде не було. Вона разом з матір`ю зайшла до будинку потерпілого, всі його речі були на місці, потім вони побачили купу речей, мати попросила підняти подушку і під нею вони побачили труп ОСОБА_11 . На той час ОСОБА_7 вдома не було, в хаті було прибрано. Диван, стіни, піч були у крові. Також вказала, що ОСОБА_11 і ОСОБА_7 дуже часто сварилися, під час однієї зі сварок обвинувачена вдарила ножом ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_7 часто казала, що колись вона вб`є ОСОБА_11 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що у 2017 році відбувалося відтворення слідчого експерименту по факту умисного вбивства в с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області за участю ОСОБА_7 . Хід слідчого експерименту він фіксував на відеокамеру. Так, ОСОБА_7 особисто розповідала, як позбавила життя ОСОБА_11 , наносячи удари молотком по голові останнього. З однієї кімнати ОСОБА_7 перетягнула труп ОСОБА_11 в іншу кімнату, голову перемотала поліетиленовим пакетом, щоб кров не витікала та закидала його подушками. Також додав, що ОСОБА_7 добровільно розповідала про обставини події. Захисник та перекладач не були присутні під час слідчого експерименту.
Свідок ОСОБА_17 суду надав аналогічні пояснення та додав, що на протязі спільного життя між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виникали сварки, бійки, в результаті чого вони отримували тілесні ушкодження. У 2017 році ОСОБА_7 вдарила ножем ОСОБА_11 та поранила йому ногу, травма була серйозна, і він його доставляв до лікарні. 28.11.2017 року, зранку він бачив, що ОСОБА_11 не виходить з дому, а корову вигнала ОСОБА_7 , чого раніше ніколи не було. Він запитав у неї про ОСОБА_11 , а вона йому відповіла, що він поїхав у місто. ОСОБА_11 шукали всюди та згодом дружина ОСОБА_20 з донькою знайшли труп ОСОБА_11 у його будинку, голова якого була замотана поліетиленовими пакетами.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_7 проживала разом з ОСОБА_11 в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області. У них постійно виникали сварки, ОСОБА_7 його раніше била: то каменем розбила голову, то ножем розрізала ногу. 27.11.2017 року святкували день народження її чоловіка ОСОБА_20 , на святкуванні якого були ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Під час святкування ОСОБА_11 просив ОСОБА_7 менше вживати алкогольні напої, але остання все одно пиячила, вони посварилися. Потім потерпілий пішов додому. Ввечері вона сказала доньці ОСОБА_14 покликати ОСОБА_11 і ОСОБА_7 на продовження святкування дня народження, але остання сказала, що ОСОБА_11 немає вдома. Наступного дня останній до них не прийшов, вони його шукали та знайшли мертвим у власному будинку, голова якого була обмотана поліетиленовими пакетами. Також там вони побачили молоток, диван та простирадло в крові. Підлога була вимита, однак були ознаки волочіння трупа по підлозі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що є сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Він їхав в магазин за продуктами в с. Затишшя та ОСОБА_7 попросила взяти її з собою, оскільки вона їде до сестри. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_11 знайшли мертвого, він допомагав виносити з будинку труп останнього, його голова була замотана поліетиленовими пакетами, тіло закидане лахміттям і подушками.
Крім того, в обґрунтування своїх висновків щодо доведеності винуватості засудженої у скоєні злочину, районний суд послався на письмові докази, які були досліджені судом першої інстанції, а саме:

- протокол огляду місця події від 28.11.2017 року з фототаблицями, згідно якого в домоволодінні в с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області, належного ОСОБА_11 , в ході якого в будинку в одній із кімнат за пічкою під подушками був знайдений труп ОСОБА_11 зі слідами насильницької смерті та численними тілесними ушкодженнями, вилучено молоток з дерев`яною ручкою, з нашаруванням речовини бурого кольору на поверхні молотка, полімерний пакет, простирадло, миску, лінолеум, жіночу футболку з нашаруваннями речовини бурого кольору (т.1,а.с.86-114);
- протокол отримання добровільно виданого предмету від 28.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції молоток з дерев`яною ручкою з нашаруваннями речовини бурого кольору, сокиру, полімерний пакет, простирадло, миску, лінолеум, жіночу футболку з нашаруваннями речовини бурого кольору (т.1 а.с. 115);
- заява ОСОБА_7 від 28.11.2017 року про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду місця її проживання в с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області (т.1 а.с.116);
- протокол огляду трупа ОСОБА_11 від 28.11.2017 року, яким виявлено тілесні ушкодження в потиличній області голови (т.1,а.с.117-118);
- протокол огляду речових доказів від 28.11.2017 року, згідно якого оглянутий молоток з дерев`яним руків`ям, на якому наявні нашарування бурого кольору (т.1,а.с.119-120, 121),
- протоколи від 28.11.2017 року огляду речових доказів, згідно яких оглянуті, визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження наступні речі: простирадло білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерний пакет білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерний пакет синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, жіноча футболка зеленого кольору з білими полосами з нашаруванням речовини бурого кольору, жіночий костюм темно-синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору (т.1,а.с.122-136);
- висновок судово-медичної експертизи № 103 від 28.12.2017 року з додатками, згідно якої під час дослідження трупа ОСОБА_11 виявлено, що останній мав тілесні ушкодження, а саме: забійні рани (три) потиличної області волосяної частини голови; відкритий дірчастий перелом з багато уламковими переломами потиличної кістки черепа та забоєм і розчавленням потиличної долі головного мозку; дані ушкодження могли бути заподіяні при дії тупого предмета (не менше трьох раз) з обмеженою контактною поверхнею, яка має ребро і яким могла бути головка металічного молотка; смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому зв`язку із відкритою черепно-мозковою травмою і наступила від забою головного мозку; при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові - 2,57%о. Дана концентрація відноситься до сильного ступеню сп`яніння (т.1,а.с.146-147);
- висновок експерта № 73 від 02.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено (т. 1 а.с. 148);
- висновок судово-імунологічної експертизи № 1178 від 10.01.2018 року, згідно якого на вилучених під час проведення огляду місця події 28.11.2017 року у с. Дружелюбівка, Захарівського району Одеської області - полімерній мисці, спортивних штанах, куртці, футболці, які належать підозрюваній ОСОБА_7 , простирадлі, фрагменті лінолеума виявлено кров людини, яка по груповій належності може належати ОСОБА_11 . Походження від підозрюваної ОСОБА_7 можливо лише у разі наявності у неї зовнішньої кровотечі на момент події (т.1,а.с.148-153);
- висновок експерта № 696 від 05.01.2018 року, згідно якого на слюсарному молотку, вилученому в ході огляду місця події, в об`єктах №№ 1-10 (нумерації відділення судово-медичної цитології) крові та ядровмісних клітин не знайдено (т.1 а.с.154-155);
- висновок експерта № 646 від 04.01.2018 року, згідно судово-медичного дослідження за № 1260 від 01.12.2017 року, проведеного у відділенні судово-медичної імунології: «При неодноразовому дослідженні марлі з рідиною світло-буроватого кольору ОСОБА_11 , 1960 року народження, встановлена кров групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВ0; кров підозрюваної ОСОБА_7 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваної ОСОБА_7 виявлений білок людини, крові не знайдено, знайдені ядровмісні епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не можливо у зв`язку із відсутністю в препаратах ядер клітин, придатних для статево специфічної ідентифікації. При встановленні групової належності клітин, знайдених в об`єктах №№ 1, 2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО, які властиві особі (особам) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н даної системи, що не виключає можливість походження в об`єктах №№ 1, 2 клітин від особи (осіб) з вищевказаною групою крові системи АВО, в тому числі як від самої підозрюваної ОСОБА_7 так і від потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с.156-159);
- акт судово-медичного-гістологічного дослідження шматочків органів ОСОБА_11 № 3363/Захарівка від 14.12.2017 року, відповідно до якого вогнищевий субарахноїдальний крововилив в м`яких мозкових оболонках великих півкуль ділянки розміжчення мозкової тканини, групи периваскулярних і петехіальних крововиливів у речовині великих півкуль без вираженої перифокальної клітинної резекції. Нерівномірно виражений набряк головного мозку. Нерівномірне кровонаповнення органів. Вогнища набряку, гострої емфіземи, ділянки дистелектаза в легенях. Периваскулярний склероз, зерниста дистрофія, дрібновогнищевий стромальний ліпоматоз, склероз судин міокарда. Диссемінований жировий гепатоз. Артеріолосклеротичний гломерулосклероз, дистрофія канальцевого епітелію в нирках (т. 1 а.с. 164);
- акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 5805/103 від 29.11.2017 року, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 , в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,57 ‰ (т. 1 а.с. 165);
- акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 655 від 27.12.2017 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого на клапті шкіри лівої потилочної області і фрагменті черепа, вилучених від трупа ОСОБА_11 , 1960 р.н. виявлені ушкодження. Пошкодження № 1-3 на клапті шкіри є забитими ранами і могли бути утворені твердим тупим предметом, контактуюча поверхня якого має ребра, що сходяться під кутом. Пошкодження № 4, яке розташоване біля лівого краю клаптя шкіри, представлено частково, має ознаки забитої рани. Висловитися про форму травмуючого предмета не представляється можливим. Пошкодження № 5, яке розташоване у правого краю клаптя шкіри, має ознаки розриву, могло бути утворено краями кісткових відламків. У частині ушкоджень на стінках виявлені дрібні кісткові відламки, інших включень не виявлено. Контактно-дифузійним методом на поверхні клаптя шкіри в проекції пошкоджень № 1-3 виявлені незначні накладення заліза. На фрагменті склепіння черепа є ушкодження. Дірчастий перелом (ушкодження № 1) утворений твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яка за формою наближається до прямокутника. Багатоуламкові переломи (пошкодження № 2, 3) утворені твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженнях не відобразилися (т. 1 а.с. 166-171).
Районним судом також було досліджено висновок судово-психіатричної експертизи № 150 від 21.12.2017 року щодо психічного стану обвинуваченої ОСОБА_7 на час вчинення злочину та на даний час і не встановлено жодних сумнівів щодо осудності обвинуваченої (т.1,а.с.160-163).
Також суд першої інстанції впевнився у тому, що при затриманні ОСОБА_7 в якості підозрюваної дотримано вимог КПК України, про затримання повідомлено родичів, Консульство Республіки Молдова в м. Одесі (т.2,а.с.8), залучено захисника, затримана ознайомлена зі своїми правами та обов`язками, (т.1, а.с.177-179).
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції всесторонньо дослідив зібрані у кримінальному провадженні докази, на підставі чого прийшов до обґрунтованого висновку суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину та правильністю кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд врахував дані про особу винної, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини - щире каяття, а також те, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, те що вона частково визнала свою вину, сприяла розкриттю злочину, а також відсутніть обставин, що обтяжують покарання та призначив їй покарання у нижніх межах ч. 1 ст. 115 КК України.
При цьому, апеляційний суд погоджується з видом та розміром призначеного покарання, яке на думку апеляційного суду є достатнім, співрозмірним та справедливим з урахуванням обставин скоєного злочину, поведінки засудженої та даних про її особу.

З цих підстав, підстави для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК відсутні.

Разом з цим, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги захисника, останній фактично просить пом`якшити покарання обвинуваченій, однак в мотивувальній частині апеляційної скарги наводить обставини, які вказують на незгоду з вироком щодо поведінки обвинуваченої, показів свідків та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, однак вказані доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів апеляційного суду вважає суперечливими та безпідставними, які у ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.
Зокрема, доводи апеляційної скарги захисника та пояснення обвинуваченої апеляційному суду про відсутність умислу на вчинення інкримінованого їй злочину, що саме потерпілий схопив її за голову і утримував на колінах, а вона, з метою самооборони вдарила його молотком, а не з метою умисного вбивства, не можуть бути прийняті апеляційним судом, виходячи із тяжкості, характеру і локалізації завданих тілесних ушкоджень, їх кількості, та можливості нанесення саме таких тілесних ушкоджень обвинуваченою із того положення, на яке вона вказує.
При цьому апеляційний суд зважає на відсутність у обвинуваченої після вчинення вбивства будь яких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком експерта № 73 від 02.12.2017 року, що могло підтверджувати версію обвинуваченої щодо застосування потерпілим відносно неї насилля та нанесення тілесних ушкоджень.
Необґрунтованими також є доводи захисника, з приводу не надання районним судом належної правової оцінки суперечностям та розбіжностям у показаннях свідків сторони обвинувачення та не взяття до уваги показання свідків сторони захисту, які вказують на те, що обвинувачена потерпала від насильства в сім`ї.

Апеляційний суд вважає вказані доводи захисника безпідставними, оскільки за клопотанням сторони захисту, були допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , покази яких не спростовують дій обвинуваченої. До того ж районним судом досліджено докази сторони захисту та перевірено факти нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 її співмешканцем ОСОБА_11 за час сумісного проживання, яким як на думку апеляційного суду, районним судом надано належну правову оцінку.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ході судового розгляду районним судом встановлено, що в стані алкогольного сп`яніння між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 періодично виникали конфлікти, які переростали в бійки, від яких потерпали обидва.
Так, матеріалами провадження підтверджується факт вчинення потерпілим ОСОБА_11 відносно обвинуваченої ОСОБА_7 насилля з боку її співмешканця ОСОБА_11 , яке в тому числі мало місце у жовтні 2015 року, травні, вересні 2016 року, (т. 2 а.с. 34, 35., т. 3 а.с. 194-199).
Між тим, матеріали провадження також свідчать про спричинення потерпілому ОСОБА_11 ножового поранення та доставку останнього до лікарні, яке як підтвердили свідки в суді першої інстанції спричинила обвинувачена ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 31).
З урахуванням надання свідками у кримінальному провадженні показань, які також характеризують особи обвинуваченої та потерпілого та наведених вище обставин щодо спричинення ними друг другу тілесних ушкоджень, в тому числі з урахуванням встановлених даних про зловживання ними спиртними напоями, що також мало місце у день скоєння злочину, апеляційний суд вважає, що як потерпілий, так і обвинувачена вчиняли насилля відносно друг друга та наносили тілесні ушкодження.
При цьому, заявлений свідками у справі факт погроз здійснення вбивства потерпілого ОСОБА_11 з боку обвинуваченої ОСОБА_7 та спричинення попередньо йому ножового поранення на думку апеляційного суду вказує на схильність останньої для репресивних дій відносно останнього, що мало наслідком вчинення останньою вбивства потерпілого за встановлених оскаржуваним вироком обставин.
Доводи апеляційної скарги захисника з приводу не врахування районним судом при ухвалені вироку показів свідка ОСОБА_23 , якою надані свідчення з чужих слів, з приводу догляду ОСОБА_7 за її чоловіком ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», що як на думку сторони захисту характеризує обвинувачену виключно з позитивної сторони, колегія суддів апеляційного суду вважає також безпідставними, оскільки зазначені обставини лише характеризують особу обвинуваченої, що було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, яке призначено в мінімальних межах санкції статі кримінального закону.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції при ухвалені вироку досліджено в повному обсязі наявні у матеріалах справи докази, яким надано належну правову оцінку, також враховано ступінь тяжкості, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вірно призначено покарання, яке є мінімальним за санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Водночас, апеляційний суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні першої та апеляційної інстанції визнала себе винною повністю та щиро кається. Разом з цим, з її показань вбачається, що фактично вона визнала себе винною лише частково, а її наступні дії після вчинення вбивства свідчать про приховування нею злочину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що характер, послідовність дій обвинуваченої, її поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що обвинувачена діяла з прямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого.
З цих підстав, колегія суддів вважає, що пом`якшуючі покарання обставини, на які посилаються захисники відсутні, в зв`язку з чим відсутні підстави для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що просив у судових дебатах захисник.
При цьому апеляційний суд враховує, що районним судом надана відповідна оцінка твердженням сторони захисту щодо порушення прав обвинуваченої на захист під час досудового розслідування, зокрема суд першої інстанції під час ухвалення вироку визнав недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченої ОСОБА_7 від 29.11.2017 року саме з тих підстав, що у даній слідчій дії всупереч вимогам ст. 52 КПК України не брав участі захисник, тобто суд врахував законні вимоги сторони захисту щодо недотримання органом досудового розслідування права обвинуваченої на захист під час проведення цієї слідчої дії.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що з моменту затримання для захисту інтересів ОСОБА_7 був залучений захисник, що підтверджується відповідними документами - ордером серії ОД №198896 від 29.11.2017 року, дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29.11.2017 року, постановами від 29.11.2017 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1, а.с.237-241).
На думку колегії суддів, суд першої інстанції розглядаючи повторно кримінальне провадження відносно засудженої повно дослідив обставини справи, забезпечив дотримання права обвинуваченої на захист та за результатами судового розгляду прийняв обґрунтоване та законне рішення, яке відповідає матеріалам справи та нормам кримінального закону.
Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, характеризуючих даних про особу засудженої, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченій призначено у відповідності до вимог кримінального закону з урахуванням усіх в сукупності даних про обставини скоєного злочину, та є справедливим засобом примусу, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2020 року у кримінальному провадженні № 0000301 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженій, яка тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4