Номер провадження: 11-сс/813/493/21
Номер справи місцевого суду: 509/951/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 01.03.2021, про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення про підозру, від 23.12.2020, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, у кримінальному провадженні № 0001490, внесеному до ЄРДР 30.10.2020,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 01.03.2021, відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , від 23.12.2020, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, у кримінальному провадженні № 0001490, внесеному до ЄРДР 30.10.2020.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та незаконною, посилається на такі обставини:

-в матеріалах кримінального провадження містяться документи, які не можуть бути визнані доказами, оскільки не засвідчені належним чином;

-у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, який їй інкримінується;

-у кримінальному провадженні відсутній потерпілий;

-текст повідомлення про підозру викладено без конкретизації;

-в матеріалах справи перебуває повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, проте такі обставини проігноровано слідчим суддею.

За таких обставин, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, від 01.03.2021, задовільнити скаргу захисника ОСОБА_6 на повідомлення про підозру та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , від 23.12.2020.

Позиції учасників судового розгляду.

Від захисника ОСОБА_6 до початку апеляційного розгляду надійшла заява, в якій він просить провести розгляд його скарги за його відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовільнити її у повному обсязі.
Прокурор, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги захисника, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки апеляційний суд не повідомляв.

Мотиви апеляційного суду.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За результатами дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що в них міститься повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, від 12.02.2021, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України. (а.с. 11)
При цьому, 25.02.2021 захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області зі скаргою на повідомлення про підозру, від 23.12.2020, про що свідчить штамп відповідного суду. (а.с. 1)
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд звертає увагу, що повідомлення слідчого, погоджене з прокурором, прокурора про зміну раніше повідомленої підозри має своїм наслідком юридичну нівеляцію початкового повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , від 23.12.2020, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, у кримінальному провадженні № 0001490, внесеному до ЄРДР 30.10.2020, є таким, що втратило своє юридичне значення та не могло бути предметом розгляду слідчого судді.
Разом з цим, враховуючи положення ст.ст. 309, 404 КПК України, відповідно до яких завданням суду апеляційної інстанції є, зокрема, перевірка ухвал слідчих суддів у межах поданих апеляційних скарг, а також керуючи правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові, від 23.05.2018, у справі № 237/1459/17, відповідно до якої у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 цього Кодексу.
Таким чином, апеляційний суд зобов`язаний перевірити оскаржену ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 01.03.2021, у межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

1. Щодо наявності права на оскарження повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», прийнятого 03.10.2017 року, внесено також зміни до ст. 303 КПК України.
Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України було доповнено пунктом 10, який передбачає право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити на досудовому провадженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Разом з тим, відповідно до вказаного Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення пункту 10 частини першої статті 303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після введення в дію цих змін.
З огляду на викладене, слідчий суддя уповноважений на розгляд скарг щодо повідомлення про підозру у кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію вказаних вище змін, тобто з 16.03.2018 року.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку щодо загальної прийнятності слідчим суддею скарги, на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001490, внесеному до ЄРДР 30.10.2020, з огляду на поширення дії Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» на це кримінальне провадження.

2. Що стосується обґрунтованості повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Аналіз норм КПК України дає підстави дійти до висновку про те, що КПК України оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».
Разом з тим, чинним КПК України не визначено саме поняття «обґрунтованість підозри».
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».
Стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Аналогічно, в п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга яких надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім того, відповідно до п. 73 рішення «Степуляк проти Молдови» (Stepuleac v. Moldova), 8207/06, 6 листопада 2007 року, ЄСПЛ вказує на те, що інформація, яка перебуває у розпорядженні об`єктивного спостерігача, повинна давати можливість останньому дійти висновку щодо можливості причетності особи до вчинення конкретного правопорушення.
Стандарт переконання «обґрунтована підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.
При цьому, на етапі досудового розслідування слідчий суддя неуповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Разом з тим, як вбачається із оскарженої ухвали, слідчий суддя при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 врахував наявність у матеріалах кримінального провадження таких доказів: протоколів допиту свідків, потерпілого; протоколів негласних слідчих (розшукових) дій.
Відтак, слідчий суддя діяв в межах своїх повноважень під час досудового розслідування, оскільки таким чином враховано наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_7 може мати причетність до обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, на переконання апеляційного суду, при вирішенні питання у порядку п. 10) ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя повинен, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, встановити певну співрозмірність між рівнем обмеження прав і свобод підозрюваного, з одного боку, та між рівнем обґрунтованості повідомленої підозри, з іншого. У даному випадку, першочерговим завданням слідчого судді є недопущення порушення балансу між втручанням у права, свободи та інтереси людини і наявності обґрунтованих підстав слідчого, прокурора для прийняття процесуального рішення.
Разом з цим, враховуюче положення п. 14) ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акту.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до обґрунтованого висновку, що у даному випадку зібрані докази відповідають мінімальному стандарту «достатніх підстав», передбачених п. 3) ч. 1 ст. 276 КПК України.
Також, апеляційний суд враховує, що, відповідно до наданих матеріалів справи, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри спричинило для ОСОБА_7 лише виникнення прав та обов`язків підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України.
Вказане, у свою чергу, свідчить про збереження матеріального та процесуального балансу у цьому кримінальному провадженні.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскаржену ухвалу належить залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 42, 110, 135, 216, 218, 276, 278, 279, 303, 309, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 01.03.2021, про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру, від 23.12.2020, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, у кримінальному провадженні № 0001490, внесеному до ЄРДР 30.10.2020 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4