Справа №127/2241/21
Провадження №1-кп/127/102/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні відносно малолітньої ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000132 від 02.08.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні відносно малолітньої ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.08.2020, близько 14:20 год., умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, зайшла до приміщення магазину «Bershka», який розташований на другому поверсі ТРЦ «Sky Park» що за адресою: вул. Миколи Оводова, 51, м. Вінниця, яке належить ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА», шляхом вільного доступу до товару магазину «Bershka» та впевнившись, що за її діями не спостерігають сторонні особи, взяла із полиці топ (артикул - 87/660/671, розмір XS(24)), вартість якого, згідно висновку експерта №5641/20-21 від 12.08.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи становить 349 грн., який вона в подальшому, одягнула на себе поверх своєї блузки, оминувши касу і не оплативши взятий товар, намагалася залишити приміщення магазину, однак, не змогла цього зробити, оскільки була зупинена охоронцем даного магазину.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, проте, не змогла його закінчити з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана працівником охорони магазину «Bershka».

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_4 заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння у вигляді передачі під нагляд батька терміном на 1 рік, оскільки вона є малолітньою та вперше вчинила суспільно небезпечне діяння.
ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, в судовому засіданні пояснив, що 02.08.2020 року вона зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де взяла топ та хотіла його приміряти, зайшовши в примірочну надягнула топ, після чого одягнула свій одяг поверх нього та вийшла з примірочної в напрямку виходу з магазину де була зупинена охоронцем. Зазначила, що розуміла, що вчиняє крадіжку та більше такого не повториться.
Законний представник ОСОБА_5 суду пояснив, що після розлучення з дружиною донька проживає з ним. Зазначив, що працює приватним підприємцем і забезпечує доньку усім необхідним для навчання та проживання. Після даного випадку провів з донькою бесіду та вона пообіцяла, що більше такого не повториться.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, просив задовольнити клопотання прокурора та застосувати примусові заходи виховного характеру до ОСОБА_4 та надати їх можливість довести своє виправлення.
Представник потерпілого ОСОБА_7 та представник Служби у справах дітей ВМР ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви в яких просити подальший розгляд кримінального провадження проводити за їх відсутності, при прийнятті рішення покладались на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Так, вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується показами самої ОСОБА_4 , а також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, вина ОСОБА_4 доводиться:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 02.08.2020 року;

- даними постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02.08.2020 року;

- даними ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 05.08.2020 року про накладення арешту на майно;

- даними висновку товарознавчої експертизи №5641/20-21 від 12.08.2020 року, згідно якої визначено ринкову вартість викладеного майна, разом з актом про витрати на проведення експертизи;

Крім того, судом було досліджено:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132, який вказує, що дані до вказаного реєстру було внесено 02.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України;
- розписку ОСОБА_9 про отримання майна на відповідальне зберігання від 28.12.2020 року;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказує, що вона є малолітньою особою;
- дані із вимоги про судимість, яка видана на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вказують, вона є особою раніше не судимою;
- характеристику від 22.12.2020 року на ім`я ОСОБА_4 в якій зазначено, що вона проживає разом з батьком ОСОБА_5 та за час проживання скарг, заяв та звернень від сусідів та мешканців про неналежну поведінку та порушення громадського спокою до Комітету мікрорайону «П`ятничани» не надходило;
- відповідь на запит служби у справах дітей Вінницької міської ради від 30.12.2020 року №31-00-011-147285, відповідно до якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку в службі, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах не перебуває;
- довідку видану КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 16.09.2020 року №29/4713, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої на обліку у лікаря психіатра вона не перебувала та за медичною психіатричною допомогою не зверталась);
- довідку видану КП ВОНД «Соціотерапія» від 14.09.2020 року №3126, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої на диспансерному наркологічному обліку в установі вона не перебуває;
- довідку видану Вінницькою приватною гімназією «Дельфін» від 28.12.2020 року №330, відповідно до якої ОСОБА_4 дійсно навчається у шостому класі в даній гімназії;
- відповідь на запит щодо батька ОСОБА_4 ОСОБА_5 від 31.12.2020 року, відповідно до якого до адміністративної відповідальності з приводу невиконання батьківських обов`язків, щодо виховання своєї доньки не притягувався.
Вирішуючи питання з приводу клопотанню про застосування до малолітньої примусових заходів виховного характеру, суд враховує наступне.
Так, згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий західвиховного характеруі якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків або осіб, які їх замінюють. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Проаналізувавши показання обвинуваченої, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України доведена у судовому засіданні в повному обсязі.
Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів кримінального провадження малолітня ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_5 , який згоден на обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої, а також передачу доньки йому під нагляд.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність, наслідки діяння, характеристику на малолітню, умови життя та виховання, її ставлення до вчиненого та з огляду на вище наведене приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до вимог статей 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з законного представника ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 326,88 грн. у відшкодування вартості проведення судової товарознавчої експертизи №5641/20-21 від 12.08.2020 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України, відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувавши арешт, накладений на речові докази.

Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 про застосування до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за №0000132 від 02.08.2020 року, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.
Застосувати до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, учениці шостого класу Вінницької приватної гімназії «Дельфін», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі її під нагляд законного представника батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 рік.

Стягнути з законного представника ОСОБА_5 на користь держави Україна 326 гривень 88 копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження №5641/20-21 від 12.08.2020 року.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/16597/20 від 05.08.2020 року скасувати.

Речовий докази в кримінальному провадженні №0000132 топ червоно білого кольорів, який був переданий на відповідальне зберігання, залишити власникові ТОВ «Бершка Україна».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня її оголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя: ОСОБА_1