КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2683/21 Провадження № 11-кп/824/2768/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Суховоля Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 рокувідмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута, оскільки незважаючи на неодноразові звільнення від відбування покарання умовно-достроково, проявлений неодноразово гуманізм до ОСОБА_6 не дав бажаних результатів, останній знову вчиняв кримінальні правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про тривале злочинне спрямування поведінки ОСОБА_6 та його небажання стати на шлях виправлення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що постановлена з порушенням чинного законодавства.
Апелянт, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, зазначає, що для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно дві підстави, а саме відбуття певної частини покарання та доведення виправлення.
Також засуджений звертає увагу на те, що цією постановою передбачено, що на умовно-дострокове звільнення особа може розраховувати незалежно від вчиненого злочину та попередніх судимостей, а також у тому випадку, якщо раніше до особи уже застосовувалось умовно-дострокове звільнення та особа знову вчинила злочин.
Як вважає апелянт, посилання суду на те, що до засудженого уже застосовувалось умовно-дострокове звільнення та ст. 71 КК України, як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні, є недоречним, оскільки він відбув цю частину покарання.
Засуджений ОСОБА_6 вказує, що ті обставини, що він раніше неодноразово засуджувався та звільнявся умовно-достроково уже були враховані судом при призначенні йому покарання за скоєний злочин та, як вважає апелянт, не можуть бути знову враховані, як підстави для відмови в умовно-достроковому звільненні.
Також апелянт звертає увагу на характеристику адміністрації ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» відповідно до якої він довів своє виправлення та відсутня потреба у його подальшому триманні під вартою.
Крім того ОСОБА_6 зазначає, що за умови його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання він матиме місце працевлаштування.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Від засудженого ОСОБА_6 клопотань про участь у розгляді його апеляційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку покарання 26 червня 2018 року, кінець строку покарання 26 грудня 2021року.
Як вбачається з матеріалів провадження, 11 березня 2021 року начальник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони, до роботи ставиться добре, має шість заохочень, порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має та станом на 03 березня 2021 року відбув два роки вісім місяців та п`ять днів призначеного судом строку покарання, а тому є підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.
Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 протягом 2005-2019 років 5 разів засуджувався за умисні злочини, зокрема проти власності, та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Вперше до нього застосовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, а у подальшому три рази поспіль він звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини проти власності, що у своїй сукупності свідчить про тривале злочинне спрямування поведінки ОСОБА_6 та його небажання стати на шлях виправлення.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Приписами ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Колегія суддів вважає, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання дійшов правильного висновку, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута, як відсутність усіх правових ознак, які б переконливо свідчили, що засуджений став на шлях виправлення.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_6 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4