Справа № 204/4193/20
Провадження № 1-кп/204/238/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000772 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання вказав, що 28.01.2021 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.03.2021 року. В діях обвинуваченого вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики того, що він може вчинити дії передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 будь-яких осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідтворність покарання, за яке законом передбачене виключне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від суду. Також, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він раніше знайомий, як зі свідками у кримінальному провадженні так і потерпілим. Обвинуваченому відоме їх місце проживання. Крім того, обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, є всі підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення. Враховуючи сукупність викладених обставин, застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Беручи до уваги те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, який застосовано до обвинуваченого не може бути змінений з вищевказаних підстав.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання вказала, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора, оскільки обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, він не може впливати на покази та й не буде впливати, будучи під домашнім арештом. В зв`язку з тим, що він раніше не судимий, має сім`ю: бабусю та матір, тобто має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані суду клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 березня 2021 року включно.
До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Суд, дослідив матеріали провадження, вважає, що тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак на даний час ризики значно зменшились і прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Також, зменшились ризики того, що обвинувачений може впливати на свідків, оскільки свідки та потерпілий вже були допитані в судовому засіданні, тому ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження.
Тому, хоча існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду, а також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, вагомість таких ризиків значно зменшилась у порівнянні із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та запобіганню таких ризиків може забезпечити інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, то суд, вважає за можливе його задовольнити, застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду такий запобіжний захід є достатнім та необхідним.

На думку суду, застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним та призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд не позбавлений можливості вирішити питання про взяття під варту в порядку виконання вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Змінити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, тобто до 22 травня 2021 включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово не покидати приміщення будинку розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає; прибувати до суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Копію ухвали направити начальнику відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, для виконання, відповідно до норм ст. 181 КПК України.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1