ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/425/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення

У Х В А Л А
іменем України

01 червня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каїри Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
засудженого 21.10.2015 року вироком апеляційного суду Херсонської області за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку: 07.05.2015 року, кінець строку: 23.11.2021 року.

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_8 за час відбування покарання має 4 стягнення, які знято та погашено в установленому порядку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, зараз відбуває покарання, за вчинення особливо тяжкого злочину, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. 28.02.2020 року комісією установи йому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення, у внесенні подання про умовно-дострокове звільнення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних для прийняття рішення про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 ..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів апелянт указує, що адміністрацією установи відбування покарання засуджений характеризується позитивно, а не посередньо, як указано судом. Має 4 стягнення, які погашено у встановленому законом порядку, та 12 заохочень, останнє з яких у 2020 році, працевлаштований з січня 2016 року по січень 2021 року, а тому сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Адміністрація установи сама клопоче про його звільнення, що підтвердила представник в залі суду.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до усталеної судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначених вище вимог закону при розгляді клопотання судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як випливає з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в ДУ «Північна виправна колонія №90» засуджений ОСОБА_8 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, має 12 заохочень. Працевлаштований на підприємстві установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і праці. Був працевлаштований з січня 2016 року по січень 2021 року.
Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

13.02.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відмовлено в задоволенні клопотання адміністрації установи про заміну ОСОБА_8 невідбутою частини покарання більш м`яким.

28.02.2020 року ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З наявної в матеріалах справи характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_8 отримав 12 заохочень, які з урахуванням загального часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі з 2016 року, більшість з яких датована за 2019-2020 роки, які він отримав перед настанням строку для можливості застосування заохочуваних норм, працевлаштований на підприємстві установи. Протягом 2018-2019 років неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що має 4 стягнення, які є знятими та погашеними у встановленому законом порядку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_8 зараз відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він протягом іспитового строку знову вчинив умисні злочини, що жодним чином не сприяло його виправленню та припиненню його злочинної діяльності, яка є стійкою, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Посилання апелянта на сумлінну поведінку ОСОБА_8 та ставлення до праці, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, та, зважаючи на характеристику особи в цілому, не мають достатнього ступеня доведеності обставин, які мають бути прийняті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

А тому процес змін в особистості засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, ще не свідчить про його виправлення.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить,

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Ухвала набрала законної сили 01 червня 2021 року
Копія ухвали оформлена 02 червня 2021 року

Помічник судді ОСОБА_9