Справа № 750/1227/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1956/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернігівським апеляційним судом в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Менського району, с. Ленінівка, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Ухвалено скасувати накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2017 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Цим же вироком вирішено питання про речові докази.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2018 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2020 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18 листопада 2020 року ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого за наступних обставин.

24 листопада 2017 року, близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці 1 го Травня зі сторони вулиці Марес`єва в напрямку вулиці Генерала Бєлова.
Рухаючись у вказаному напрямку в районі будинку № 137-а по вулиці 1 го Травня в місті Чернігові, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює його належним чином оцінювати дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшував швидкість інший транспортний засіб, що рухався по суміжній смузі руху, не зменшив швидкість та не зупинився, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого зник з місця пригоди.
У результаті дорожньо транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого внутрішньо суглобового уламкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків, синців на лівому стегні, закритої черепно мозкової травми зі струсом головного мозку, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах ДТП, згідно висновку судово медичної експертизи № 29 від 22.01.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п.п. 2.3 б), 2.9 а), 2.10, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо транспортної пригоди

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій вона не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. В решті вирок залишити без змін.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості.
Зокрема, прокурор вважає, що судом першої інстанції недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, обставини, за яких його вчинено керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, не зупинив автомобіль, щоб надати дорогу потерпілому, який перетинав проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу, зникнення з місця пригоди. Формально позитивні характеристики, відсутність працевлаштування, враховуючи особу обвинуваченого, не можуть свідчити про його позитивну поведінку. Враховуючи викладене, судом першої інстанції необґрунтовано та невмотивовано призначено ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України та з позбавленням права керувати транспортними засобами лише на 2 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги та просили застосувати положення ст.69 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Як вбачається з ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції зазначивши про те, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин його скоєння, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути серед іншого невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Із положеннями ч.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегією суддів встановлена така невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме не обґрунтоване застосування до нього ст.75 КК України.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність належних даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, майновий стан обвинуваченого, виключно позитивну характеристику за місцем реєстрації.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд першої інстанції визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Згідно ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, районний суд в порушення вимог ст.65 КК України, у повній мірі не врахував, що ОСОБА_8 свідомо сів за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння під час керування яким збив людину, котра переходила проїзну частину по пішохідному переходу, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, а також поведінку обвинуваченого після скоєння злочину.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає правильними доводи апеляційної скарги прокурора із приводу необґрунтованого призначення судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки таке покарання не є необхідним та достатнім для його виправлення і не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і є явно несправедливим.

Згідно ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, авирок місцевого суду скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухваленням в цій частині вироку апеляційного суду.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а також обставину, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого буде покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону і буде необхідним та достатнім для досягнення його мети.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.ст.69, 75 КК України колегія суддів не вбачає, а також вважає необґрунтованою вимогу апеляційної скарги про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Керуючись ст.ст.331, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

У решті вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк із моменту вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: