Справа № 201/9189/15к
Провадження № 1кп/201/114/2021
В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002209 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

23.05.2015 близько 02-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на «Фестивальному причалі» по вул. Набережній Леніна у м. Дніпропетровську, побачив у потерпілого ОСОБА_6 його майно, а саме: чоловічу шкіряну сумочку чорного кольору вартістю 462 гривні, яка висіла на правому плечі останнього, в якій знаходились грошові кошти в сумі 120 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ України на 23.05.2015 становить 2481 гривні 46 копійок, грошові кошти в розмірі 1000 гривень, водійське посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , шкіряний гаманець коричневого кольору, банківські пластикові карточки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та яку ОСОБА_3 визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що його дії є очевидні для самого потерпілого, наніс не менш ніж три удари руками стиснутими в кулак в обличчя останньому, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на червоній каймі нижньої губи по центру з переходом на слизову оболонку та не зважаючи на опір потерпілого, його спроби утримати своє майно, зірвав вище вказану сумочку з плеча та таким чином відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3943 гривні 46 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині не визнав, та пояснив, що в ту ніч він йшов по вул. Набережна в бік Монастирського острову на зустріч зі своїми друзями. По ходу руху він побачив бійку декількох людей між собою і коли він проходив повз, хтось його зачепив. Почалась суперечка в ході якої обвинувачений також вступив в бійку. Як вона розвивалась та хто кому наносив удари, він точно сказати не може, однак і він когось бив і його хтось бив. Через деякий час він опинився за межами бійки і, так як отримав тілесні ушкодження, то прийняв рішення не продовжувати бійку а піти до друзів. Він рушив далі в бік ОСОБА_8 острову і вже коли був на кінці пішохідного мосту, який веде на острів, його зупинили патрульні на автомобілі, які запросили його в авто і відвезли до Соборного ВП. У відділі поліції його завели в кабінет, де лежала сумка потерпілого, через деякий час завели потерпілого і відразу вивели обвинуваченого. Потім його повели на допит і лише через деякий час він зрозумів, що його обвинувачують у відкритому викрадені сумки потерпілого, хоча він її не викрадав і його вина є лише в тому, що він приймав участь у бійці.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що разом з товаришами були на прогулянці на вул. Набережній Леніна, де їх перестріла компанія у кількості більше п`яти чоловік серед яких був ОСОБА_3 . Між ними виникла бійка в ході якої потерпілого побили і забрали його маленьку чорну шкіряну сумку з документами та речами, але хто саме це зробив потерпілий вказати не може з огляду на те, що була значна кількість людей і стресова ситуація. Після бійки двох учасників бійки забрала швидка, а патрульні поліцейські затримали на Монастирському острові ОСОБА_9 . Наступного дня поліцейські знайшли сумку потерпілого, яку йому повернули. Також потерпілий додав, що на час його допиту в судовому засіданні пройшло більше п`яти років з дня події, а тому він багато чого не пам`ятає, однак всі показання які він давав на досудовому слідстві, протокол допиту якого було оголошено в судовому засіданні, правдиві і просив прийняти до уваги саме їх.
Протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2012 (т.1 а.с. 128-131) в ході якого потерпілий ОСОБА_6 вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 23.05.2015 близько 02-20 год. на Набережній Перемоги, невідомим, а саме: правою рукою стиснутою в кулак в обличчя в район нижньої губи, один удар лівою рукою в щелепу з правого боку та третій удар правою рукою затиснутою в кулак в губу та вирвав сумку потерпілого. Потерпілий побачив що невідомі чоловіки б`ють його друзів та підбіг до них, але його збили з ніг та ще нанесли ногами удари.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що станом на травень 2015 року він працював інспектором ППС УПП у Дніпропетровській області і 22.05.2015 разом зі своїм напарником ОСОБА_11 заступили в наряд та розпочали патрулювання пішим ходом Набережної Леніна. Коли вони дійшли до Фестивального причалу, то звернули увагу на групу людей біля газонів, що неподалік від дороги, яка голосно розмовляла, а один з групи сидів на бордюрі. , стався під час бійки, однак розібрати щось було важко. Свідок повідомив черговому про подію і через де який час приїхав поліцейський екіпаж у складі працівників поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та майора ОСОБА_14 . Екіпаж забрав потерпілого і поїхав відпрацьовувати місцевість по гарячих слідах, а ОСОБА_14 залишився з ними. Через деякий час екіпаж повернувся, забрав ОСОБА_14 і поїхав до відділку поліції, повідомивши при цьому що грабіжника затримали.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що станом на травень 2015 року він працював інспектором ППС УПП у Дніпропетровській області і 22.05.2015 разом зі своїм напарником ОСОБА_10 заступили в наряд та розпочали патрулювання пішим ходом ОСОБА_16 . Коли вони дійшли за 200 метрів до шару перехожі сказали що сталася бійка. Вони підійшли до місця бійки до них звернувся потерпілий, який повідомив, що він зі Львова, що його вдарили і забрали сумку з документами та грошима, а нападник зник в бік мосту. Вони викликали патруль, який забрав потерпілого відпрацьовувати територію з метою пошуку нападника. Через деякий час (30-40 хв.) під`їхав патруль з потерпілим і підозрюваним одягненим в куртці спортивній з яркими вставками. Патрульні говорили що в районі мосту вона побачили нападника якого впізнав потерпілий і його затримали. Також з ними була викрадена сумка потерпілого, яку останній впізнавав.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором УПП. В травні 2015 десь о 02-00 ночі вони з інспектором Асановим патрулювали територію Жовтневого району, коли отримали повідомлення чергового про бійку на ОСОБА_18 . Коли вони прибули на місце, то там вже був піший патруль. Вони опитали потерпілого, який пояснив, що його вдарили в область обличчя і заволоділи його сумкою в якій були гроші. Після чого поліцейські запропонували потерпілому сісти йому в авто і проїхати пошукати злочинця на що той погодився. Вони поїхали в бік Монастирського острова, під`їхали до пішохідного мосту де побачили людей, а в кінці мосту чоловіка, який був біля перил справа. Потерпілий вказав, що саме цей чоловік заволодів його майном. Свідок бачив, що цей чоловік був спортивній кофті з полосами на рукавах і у нього при собі була сумка чорного чи коричневого кольору, яку він кинув за міст. Потерпілий і хтось з поліцейських пішов під міст, де вони з найшли сумку. Після чого викликали СОГ і запросили підозрюваного приїхати в Жовтневий РВ.

Протокол огляду від 23.05.2015 (т.1 а.с. 118-120), згідно якого в період з 6:20 до 6:30 годин в приміщенні Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України було оглянуто чоловічу шкіряну чорну сумку без видимих пошкоджень, яка зігдно пояснень потерпілого ОСОБА_6 належить йому та яку викрав у нього ОСОБА_19 на Фестивальному причалі, а потім викинув під міст на території Монастирського острова, де її і підняв потерпілий.
Протокол огляду від 26.05.2015 (т.1 а.с. 126-127), згідно якого об`єктом огляду є паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 09.10.2000 Залізничим РВ УМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_6 , який має невеликі механічні пошкодження, зм`ятий вид та на момент огляду був вологий, з нашаруванням речовини яка схожа на пісок та ґрунт. Як пояснив потерпілий даний паспорт йому передала невідома дівчина, яка знайшла його у м. Дніпро поблизу Монастирського острову.
Довідка ПАТ АТ «Ощадбанку» (т.1 а.с. 138), згідно якої банк повідомляє про те, що офіційний курс Долару США по відношенню до Української гривні, шо встановлений відповідними службовими розпорядженнями НБУ станом на 23 травня 2015 року 20, 678827 грн. за 1 Долар США.
Договір підряду від 22.05.2015 (т.1 а.с. 139-140), згідно якого ОСОБА_6 згідно договору повинен був виконати роботи та отримав від замовника ОСОБА_20 22.05.2015 згідно розписки грошові кошти у розмірі 120$ та 1000 грн.
Висновок судово-товарознавчої експертизи № 2511-15 від 27.05.2015 (т.1 а.с. 134-137), згідно якого станом на 23.05.2015 залишкова вартість чоловічої шкіряної сумочки чорного кольору становить 4620 грн.
Висновок експерта від 26.05.2015 № 2492е (т.1 а.с.132-133) згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на червоній каймі нижньої губи по центру з переходом на слизову оболонку; 3-х синців на задній поверхні лівого плеча у верхній третині, в проекції гребня лівої клубової кістки та на внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині. За своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Можливо вказати, що вони отримані від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя, тулуба та кінцівок, яким могла бути і рука стиснута в кулак, взута нога або інші предмети з аналогічними властивостями та спричинені від не менше як 4-х механічних дій. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує потерпілий ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненому злочині доведена в повному обсязі.
Так, показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 про те, що потерпілий звернувся до них і повідомив про викрадення сумки з нанесенням тілесних ушкоджень та про те, що їм відомо про затримання підозрюваного з сумкою узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що потерпілий вказав на обвинуваченого через незначний час після події і свідок бачив як обвинувачений викинув сумку, яку потерпілий з поліцейським відразу ж віднайшли. Їх покази про те, що сумка була знайдена в той же день, а не на наступний, як про це стверджує захист, підтверджується протоколом огляду сумки, яка оглядалась вранці 23.05.2015, тобто відразу після доставки всіх учасників події до Жовтневого РВ. Факт того, що сумка знайдена відразу після події опосередковано підтверджується і самим обвинуваченим, який пояснив що коли його привели до кабінету відразу після доставки до РВ, сумка вже була в кабінеті. А пояснення потерпілого дані під час огляду сумки підтверджують показання свідків описані вище про те, що сумку викинув за міст обвинувачений коли побачив патрульну поліцію. Додатково протокол огляду паспорту, який виявлено забрудненим піском підтверджує те, що паспорт був знайдений у місці, яке за своїми характеристиками схоже на місце, куди було викинуто сумку обвинуваченим під міст біля річки, де мається прибережна смуга, в тому числі і з піском. Протокол слідчого експерименту в ході якого потерпілий описав події тієї ночі, зокрема факт нанесення йому тілесних ушкоджень та факт відкритого викрадення його сумки узгоджується з показаннями описаними вище та з висновком експерта, яким встановлено наявність та тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого.
Отже вина ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Показання потерпілого дані під час судового розгляду не можуть бути покладені в обґрунтування висновків суду, оскільки в судовому засіданні останній не надав фактично показань посилаючись на те, що він не пам`ятає події того дня в силу значного часу який пройшов з дня події до його допиту, однак потерпілий стверджував, що всі покази надані ним під час досудового слідства правдиві і є більш точними з огляду на незначний проміжок часу між подією і його показаннями даними в той час.
В судовому засіданні було оголошено показання потерпілого дані під час досудового слідства, правдивість яких останній підтвердив в судовому засіданні і які не лише не суперечать а підтверджують докази описані вище, однак в силу прямої заборони посилатись на них в обґрунтування вироку, судом не наводяться ці показання у висновках про доведеність вини, однак при цьому суд критично оцінює показання потерпілого данні в судовому засіданні щодо того, що він не знає хто знайшов сумку і, що сумка була знайдена наступного дня, що очевидно суперечить показанням трьох свідків і протоколу огляду сумки, яка була оглянута зранку в той же день.

Також слід зазначити, що протягом судового розгляду, який тривав більше п`яти років, сторона обвинувачення та сторона захисту не спромоглись забезпечити явку свідків, про виклик яких вони просили суд, а тому суд дотримуючись принципу диспозитивності та змагальності, вчинивши всі дії, які залежали від суду направлені на розшук та виклик свідків (з`ясування місця реєстрації свідків, направлення судових повісток, організації відеоконференцзв`язку для допиту свідків), ухвалив припинити їх виклик з метою дотримання розумних строків кримінального провадження і такі дії не свідчать про неповноту судового розгляду, оскільки суд вчинив всі дії для досягнення такої повноти і реалізації сторонами їх прав, і подальший розшук свідків, як функція яка не властива суду в принципі, очевидно призведе до розумності строків судового розгляду

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, як єдино можливого виду покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, однак не в максимальному його розмірі з огляду на особу обвинуваченого і саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого.
Враховуючи особу обвинуваченого і висновки досудової доповіді, складеної Соборним районним Сектором Центрального міжрайонного відділу м. Дніпра уповноваженого органу з питань пробації південно-східного міжрегіонального управління питань виконання кримінальних покарань та пробації суд вважає, що обвинувачений може стати на шлях виправлення буз відбуття покарання, оскільки він не притягувався до кримінальної відповідальності ні до вчинення злочину, який розглядається, ні після цього та позитивно характеризується.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 7000 гривень, суд враховуючи обставини які встановлені в ході судового розгляду, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково на підставі ст. 1166 ЦК України та оскільки договір підряду від 22.05.2015 та розписка (т.1 а.с. 139-140) підтверджують отримання ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 120$ та 1000 грн., що становить на 22.05.2015 згідно довідки ПАТ АТ «Ощадбанку» 3481,46 гривень, то саме ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень (т.1 а.с.13), суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій; моральних переживаннях та спогади, тривога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, почуття образи, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує тяжкість тілесного ушкодження, обставини за яких його отримано, характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідачів в розмірі 5000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.
На підставі п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3481,46 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речовий доказ:
- чоловічу шкіряну сумочку чорного кольору, знайдену на місці злочину 23.05.2015 повернути ОСОБА_6 ;
- паспорт громадянина України. Серії НОМЕР_1 виданий на імя ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути ОСОБА_6 ;
- спортивна курточка марки «Адидас», з яскравими полосами жовтого кольору - повернути ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні експертизи № 2511-15 у розмірі 61,50 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1