печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі 320/4646/19 врамках кримінального провадження №0000185 від 21.02.2019, на майно, -

В С Т А Н О В И В :

20.04.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 21.04.021, згідно вимог якого адвокат просить скасувати арешт майна - квартири АДРЕСА_1 та заборону відчуження та розпорядження майном, накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2019 року у справі № 320/4646/19.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що підстави, які слугували для накладення арешту відпали, а відтак наявні підстави з якими законодавець зумовлює скасування накладеного арешту .
У судове засідання представник заявника, не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 2 статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2019 року у справі № 320/4646/19, провадження № 1-кс/937/4695/19 клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого умісті Мелітополі ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000185 від 21.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за громадянином ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із забороною відчужувати та розпоряджатись таким майном.

В подальшому, листом ТУ ДБР у м. Мелітополі від 02.07.2020 року № К-1658/17-01-02-20 повідомлено, що Генеральним прокурором України визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0000185 за Печерським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві, та матеріали кримінального провадження № 0000185ТУ ДБР у м. Мелітополі були направлені за підслідністю до Печерського управління поліції ГУПН у м. Києві для подальшого розслідування

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2019 року при накладенні арешту слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що 04.05.2018 року між ОСОБА_7 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) був укладений договір купівлі продажу квартири, відповідно до п. 1 якого Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає у власність квартиру за номером АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 3830. На виконання вказаного договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесений запис про право власності № 25992802 від 04.05.2018 року.

В подальшому ОСОБА_4 стало відомо, що вона є відповідачем у справі № 654/4589/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, проте протягом розгляду справи Голопристанським районним судом Херсонської області, не отримувала жодних процесуальних документів по справі, а про наявність взагалі такої справи дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.02.2019 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , сторонами по справі № 654/4589/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості. За умовами мирової угоди: стягнуто з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 2000000 (два мільйони) грн. Встановлений спосіб та порядок виконання рішення шляхом визнання права власності за ОСОБА_6 , на квартиру АДРЕСА_1 (сім/чотирнадцять).

На підставі вищевказаної ухвали суду, було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45951011 від 14.03.2019 року ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» м. Київ, та на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності: 30688246, що в свою чергу підтверджує, що ОСОБА_6 набув право приватної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Пізніше, постановою Херсонського апеляційного суду від 03.07.2019 року по справі № 654/4589/18, апеляційна скарга заступника прокурора Херсонської області задоволена, ухвала Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2019 року скасована, постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у затвердженні мирової угоди сторін. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.08.2019 року по справі № 654/4589/18 позовну заяву залишено без розгляду на тій підставі, що згідно письмових пояснень, які надійшли до суду від ОСОБА_6 , який по справі визначений позивачем, останній вказує, що не звертався до суду з вищезазначеним позовом, до вказаних осіб будь-яких претензій матеріального та морального характеру відсутні.

Отже, фактично, саме судовим рішенням від 03.07.2019 року було скасовано ухвалу від 05.02.2019 року про затвердження мирової угоди, а отже, й перестала існувати підстава, з наявністю якої Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» пов`язував державну реєстрацію 11.03.2019 року за відповідачем права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищенаведені обставини, ОСОБА_4 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила суд: 1) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45951011 від 14.03.2019 13:00:13, державного реєстратора ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ; 2) скасувати запис про право власності № 30688246, дата та час державної реєстрації: 11.03.2019 11:07:34, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ, про державну реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2021 року у справі № 757/30453/20-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_11 про скасування рішення про державну реєстрацію задоволений. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер. 45951011 від 14.03.2019 13:00:13, державного реєстратора - ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45951011 від 14.03.2019 13:00:13, державного реєстратора ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ. Скасований запис про право власності № 30688246, дата та час державної реєстрації: 11.03.2019 11:07:34, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором ОСОБА_10 , Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», м. Київ, про державну реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 (рішення суду набрало законної сили).

Отже, вищевказаним судовим рішенням відновлене право власності ОСОБА_4 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , а тому, на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2021 року у справі № 757/30453/20-ц державний реєстратор, враховуючи положення 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`має проводити державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Пунктом 6 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Проте, на теперішній час в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься інформація щодо наявного обтяження на нерухомому майні - квартирі за адресою АДРЕСА_2 , що зареєстроване на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2019 року по справі № 320/4646/19 (обтяження № 33041012), а вказана обставина є перешкодою для державної реєстрації речового права, а як наслідок, унеможливлює відновлення ОСОБА_4 права власності на вищевказане нерухоме майно.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна - квартири АДРЕСА_1 та заборону відчуження та розпорядження майном, накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2019 року у справі № 320/4646/19.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1