№ 336/3228/16
пр. 1-кп/336/95/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000747 від 24.02.2016, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, має середню технічну освіту, одруженого, малолітніх дітей на утримані не має, працює майстром дільниці на ПАТ «Запоріжабразив», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2016 близько о 17 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї біля вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин, наніс ОСОБА_6 один удар ножем, який він тримав у правій руці, в область грудної клітки зліва, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 917 від 14.03.2016 Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради - проникаюче поранення грудної клітки зліва по попередній її поверхні з ушкодженням верхньої долі легені зі скупченням крові в плевральній порожнині, з виникненням підшкірної емфіземи в області лівої половини грудної клітки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав частково, а саме визнав, що наніс потерпілому тілесне ушкодження, лише заперечував наявність умислу, все трапилось по необережності, тому що, у нього в руках завжди знаходяться ключі та брелок в виді розкладного ножу з лезом приблизно 6 см., який розкривається натисканням на кнопку. Він не мав умислу про нанесення комусь тілесних ушкоджень, він намагався захистити себе, оскільки в тій ситуації вважав, що для нього є загроза. Детально обвинувачений пояснив, що він хотів взяти до дому собаку, у зв`язку з чим знайшов оголошення і зв`язався телефоном по номеру, вказаному в оголошенні. Також він дізнався про адресу, за якою можливо оглянути собаку. 24.02.2016 він попросив свого знайомого ОСОБА_7 , який знається на собаках, поїхати з ним і оглянути собаку на стан здоров`я. Разом з ОСОБА_7 після роботи, вони зайшли в кафе, випили по 100 гр. горілки, поїхали за названою адресою. Коли вони зайшли до двору, де проживає сім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишився за воротами, розмовляючи по телефону. Перед будинком світла не було, на вулиці було темно, перед дверима будинку є високий поріг, на який він піднявся. Постукав у двері, та через двері поговорив з жінкою, якій пояснив причину свого приходу. Жінка йому запропонувала почекати та пішла. В цей час він намагався розгледіти поверхню під ногами та опустив голову, потім відчув удар по голові в лобну частину голови, потім другий удар в тем`яну ділянку голови, він дістав із карманів свої руки, шоб захиститися і прикрити голову, в правій руці була зажата зв`язка ключів, на якій були три ключа та брелок з розкладним ножем. Після чого він інстинктивно зробив крок назад, після чого вдарив перед собою правою рукою зверху вниз, особі, яка його ударила по голові і намагався нанести удар рукою перед собою, однак потратив у пустоту та за інерцією опинився за порогом. Кого він бив не бачив, після чого його стали бити, хто його бив він не бачив, потім він втратив свідомість, прийшов до тями у лікарні.

У вчиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому жалкує, вважає, що скоїв їх по необережності, із зв`язки ключів з ножем, який завжди носив з собою, просив інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, перекваліфікувати на ст.128 КК України, як необережне нанесення тілесних ушкоджень.

Цивільний позов визнав частково, зазначив, що матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі, про що надав копії квитанцій поштового переказу, у частини відшкодування моральної шкоди, зазначив, що може сплатити шкоду тільки частково із своєї заробітної плати в розмірі 30 000,00 грн.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його винуватість знайшла своє повне підтвердження в досліджених в ході судового розгляду доказах, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 24.02.2016 знаходився дома разом з іншими членами його родини. Приблизно о 17 годині 00 хвилин він почув стук у двері, пішов дізнатися хто прийшов, він чув як дружина хлопала дверима. Відчинив двері, останній отримав удар від ОСОБА_4 , в ліву ключицю. Він відповз від двері та крикнув, щоб визивали поліцію та швидку. Раніше ОСОБА_4 не знав, ніяких стосунків не підтримував. Під час нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ніяких погроз, пояснень, вимог не поступило, той ударив його мовчки. Про собаку на той час йому нічого не було відомо. Після удару ОСОБА_4 зайшов у коридор будинку, він його злякався і убіг на горище. Знає про те, що між ОСОБА_4 та його зятем ОСОБА_9 була бійка, той отримав від ОСОБА_4 удар ножем в ногу, а між ОСОБА_7 та його сином ОСОБА_10 також була бійка. Більш він нічого не бачив, знає, що нічого не похищено, ніж знайшли у дворі;

Потерпілий в судовому засіданні підтримав свій цивільний позов в частині моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн., в частині матеріальної шкоди в розмірі 1976,32 грн. просив залишити без розгляду, оскільки обвинувачений відшкодував шкоду шляхом поштового переказу грошей. Моральна шкода у розмірі 60 000,00 грн., полягає в глибоких емоційних переживаннях з приводу протиправного спричинення шкоди його здоров`ю, на відновлення якого він потратив чимало часу та значну суму грошей. Перенесена травма вплинула на звичний спосіб його життя, по теперішній час його здоров`я не відновлюється.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 24.02.2016 приблизно о 16 годині 00 хвилин, вона знаходилась дома з онукою. Приблизно о 17 годині 45 хвилин, хтось постукав у двері, вона відкрила, побачила великого чоловіка, який в руках щось держав, біля воріт стояв другий чоловік, який розмовляв по телефону. Той, що стояв біля дверей, почав говорити, що вони не відповідають на його дзвінки, вона зрозуміла , що він прийшов по поводу собаки, бо знала, що донька та зять звертались з об`явою до газети про собаку, яку вони бажали віддати в хороші руки. Вона закрила двері та пішла за зятем, а коли повернулась до коридору, в ньому стояв той незнайомець, він держав руку над головою, а в руці щось блиснуло. За нею слідом прийшов зять, між ним та ОСОБА_4 почалась бійка. В цей час в коридор забіг ОСОБА_7 , який кинувся до її сина ОСОБА_10 , який також вийшов у коридор, почав його душити, у сина злетів ланцюжок. Коли вона вийшла у коридор, її чоловік - ОСОБА_6 , крикнув, щоб вона викливала швидку допомогу, його порізав ОСОБА_4 , а зятю та сину крикнув, щоб той покликав сусіда, після чого вона взяла на кухні свій телефон та викликала міліцію. Коли вона повернулась до коридора, бачила, що зять сидить на ОСОБА_4 та вибиває у нього з рук ніж складний, який був розкладенний. ОСОБА_7 вже не було , він стояв на вулиці. Вона побігла до сусіда та позвала його на поміч. Прибіг сусід, потім вони разом з зятем забрали у ОСОБА_4 ніж та скрутили його. Ніж знайшла на порозі будинку. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 нічого у них не вимагали, у них нічого не пропало;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що 24.02.2016 він знаходився дома, приблизно о 16 годині 00 хвилин, до нього зайшла мати, сказала, що до зятя прийшли за собакою, вони ведуть себе неадекватно. Разом з матір`ю він пішов на кухню, почув крик, а у коридорі побачив двох незнайомих чоловіків, один стояв біля входу, дугий біля проходу до кухні, рука у нього була піднята, в якій був ніж. В кухонному пройомі появився батько, який сказав, що його порізали, треба викликати міліцію. Він спросив у незнайомців хто вони такі, раніше він їх не бачив, той, що стояв біля входу, зробив крок до нього і почав наносити удари в область обличчя, тобто спричинив йому тілесні ушкодження. Той чоловік, що був з ножем, спросив у зятя «ти чоловік», на що зять сказав, що «да» і останній почав замахуватися на зятя ножем, більше він нічого не бачив, він бився с другим незнайомцем. У процесі бійки у нього було зірвано серебряний ланцюжок. Після того, як чоловік наніс йому декілька ударів по тулубу, він вискочив на вулицю, побіг до сусідів, та бачив, як той чоловік, який наносив йому удари, вискочив із будинку та швидкими кроками біг з двору. Його ланцюжок було знайдено в коридорі в той же день. Незнайомці нічого не вимагали, у них нічого не зникло;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 24.02.2016, він разом з ОСОБА_4 вийшли з заводу, зайшли до кафе, випили по 100 гр. горілки, ОСОБА_4 сказав, що йому потрібна собака, але необхідно її оглянути. Він неодноразово дзвонив по телефону, йому ніхто не відповідав, потім, він комусь додзвонився і йому сказали адресу. ОСОБА_4 зайшов до двору, він залишився біля воріт , розмовляв по телефону. Він не бачив хто відкрив двері, як стукав ОСОБА_4 , а побачив світ у вікні та стрімкі рухи рук людей, він побіг у будинок, і побачив, що ОСОБА_4 лежав на підлозі, побіг викликати міліцію. Побачив патруль, підійшов до нього, бачив, що хтось стояв на порозі та погрожував йому вбивством. Саму бійку не бачив, у будинок не заходив, криків про допомогу не чув. ОСОБА_4 завжди носив ключі з брелоком з ножем в руках;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона дала оголошення в газету, щодо собаки, яку хотіла віддати в добрі руки. 24.02.2016 їй подзвонив незнайомий раніше чоловік, спросив коли можливо оглянути собаку, та хто буде дома. Вона написала йому номер телефону чоловіка, який був дома. Коли вона прийшла додому, все було скінчено, вважає, що вони приходили з метою пограбування;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в суді пояснив, що 24.02.2016 йому дзвонили по телефону, приблизно о 16 годині, сказали, що по об`яві. Його розбудила ОСОБА_11 , приблизно о 17 годині 20 хвилин, сказала, що прийшли за собакою. Він вийшов із кімнати, за ним йшов ОСОБА_10 , а він за ОСОБА_11 . З коридору вони почули звуки, а коли вийшли у коридор, то побачили, що ОСОБА_4 стоїть у коридорі, а другий біля входу. ОСОБА_4 спросил у нього «ти чоловік», на що він відповів, що «да», ОСОБА_4 замахнувся на нього рукою, в який знаходився предмет, схожий на ніж. Він заблокував своєю рукою замах ОСОБА_4 та вдарив його рукою в ділянку голови, два рази, той упав на коліна та пробив ножем йому стопу ноги, той намагався вдарити його ножем ще раз, тоді він впав на ОСОБА_4 зверху, та придавив його до полу, коли прибіг сусід ОСОБА_13 , вони разом забрали ніж у ОСОБА_4 , ніж був на зв`язці з ключами. Що відбувалося між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не бачив, але пам`ятає, як вибігав із будинку ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 який пояснив в судовому засіданні, що 24.02.2016 приблизно о 17 годині 40 хвилин, він повернувся додому, біля будинку сусідів побачив незнайомця, який у нього спросив, дома сусіді чи ні. Він відповів йому, якщо світ горить, значить дома. Дома він почув, що у сусідів щось трапилось, він почув крики від сусідів про допомогу, до них пришла ОСОБА_11 , яка попросила його допомоги. Коли він зайшов у коридор будинку ОСОБА_8 , то побачив чоловіка, який лежав на підлозі, на ньому сидів зять господарів будинку, в руках лежачого були ключі з ножем, який був розкладений та поки у чоловіка не забрали ніж, той намагався вирватися, на його руці була кров.

Окрім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, також підтверджується дослідженими судом письмовими та речовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 24.02.2016, який проведений за адресою АДРЕСА_2 , в присутності двох понятих, в ході якого було виявлено та вилучено розкладний ніж з трьома ключами, проведено змив марлевими тампонами ББЦ та контрольний ВБЦ, при помочі двох марлевих тампонів проведено змив у коридорі будинку на лінолеуму ВБЦ та контрольний змив ВКЦ;

- протоколом огляду місця події від 24.02.2016, в присутності двох понятих, який проведений у кабінеті прийомного відділення №1 Міської клінічної лікарні екстреної та медичної допомоги за адресою м.Запоріжжя вул.Перемоги, 80, де проведена виїмка речей потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події від 24.02.2016, в присутності двох понятих, який проведений у кабінеті прийомного відділення №2 Міської клінічної лікарні екстреної та медичної допомоги за адресою м.Запоріжжя вул.Перемоги, 80, де проведена виїмка речей ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду предмету від 19.03.2016, який проведений в приміщенні службового кабінету №13 Шевченківського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області, предметом огляду є мобільний телефон ОСОБА_4 моделі «SAMSUNG DUOS», який був вилучений під час огляду 24.02.2016, мобільний телефон кнопковий, виконаний у формі моноблоку, який був ввімкнений, у якому було дві сім-карти мобільного оператора «МТС» НОМЕР_1 та «Лайф» НОМЕР_2 , зняття інформації по вхідним та вихідним дзвінкам, де при вході в підменю «вхідні СМС повідомлення виявлено наступні записи від абонента НОМЕР_3 «перезвоните на счет собаки на это номер пожалуйста НОМЕР_4 » , дата 24.02.2016 час 16:08:27;

- заявою ОСОБА_12 , яка добровільно передала джемпер батька ОСОБА_6 , який був одягнутий на останнього в момент нанесення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду предмету від 25.02.2016, в ході якого оглянутий полімерний пакет, який опечатано біркою з пояснювальною запискою, цілісність упаковки на момент огляду не порушена, при розпакуванні полімерного пакету у ньому виявлено - светр жовтого кольору з лицевої сторони лівого боку, виявлено пошкодження, а саме розріз тканини, розмірами 1,5х0,5 см;

- протоколом огляду предметів від 22.04.2016, де предметом огляду є полімерний пакет, який опечатано биркою з пояснювальною запискою, цілісність упаковки на момент огляду не порушена, при розпакуванні полімерного пакету у ньому виявлено: кофту жовтого кольору та зв`язку ключів / 3 штуки / , на який мається розкладній ніж та брелок у вигляді ліхтарика; після огляду жовта кофта була упакована в поліетиленовий пакет, який був опечатаний, а з`вязка ключів з розкладним ножем та брелком у вигляді ліхтарика були упаковані в паперовій пакет, який був опечатаний;

- протоколом слідчого експерименту від 28.05.2016, який проводився в присутності потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які чітко пояснили фактичні обставини 24.02.2016 та які логічно поєднуються між собою, відповідають їх поясненням в суді;

- протоколом слідчого експерименту від 27.05.2016, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , де ОСОБА_4 розповів про події 24.02.2016, які ідентичні його поясненням в суді; Під час слідчого експерименту 27.05.2016 свідок ОСОБА_7 пояснював події, свідком яких він був, які різняться з його свідченнями в суді в частині того, що коли він зайшов в двері будинку, його хтось схопив і утримував після його махового руху лівою рукою. Ці пояснення з демонстрацією під час слідчого експерименту не суперечать висновку експерта № 684д від 25.02.2016 щодо наявності у ОСОБА_7 2-х травматичних поранень, тому вони приймаються судом;

- висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 487-д від 24.03.2016, відповідно до якого, на поверхні ножа з трьома ключами, вилучених 24.02.2016 під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , сліди папілярних узорів рук не виявлені;

- висновком експерта №788 від 27.02.2016, яким досліджувався ніж, відповідно до якого, згідно з висновком експерта №645 від 15.03.16 СМЕ ОСОБА_14 «Рідка кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО». Громадянин ОСОБА_6 відносится до категорії видільників групових антигенів, що визначено дослідженням його слини; згідно висновку експерта №672 від 18.03.16 СМЕ ОСОБА_15 «Рідка кров гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0». Громадянин ОСОБА_4 відносится до категорії видільників групових антигенів, що визначено дослідженням його слини; згідно висновку експерта №646 від 15.03.16 СМЕ ОСОБА_14 «Рідка кров потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0». Громадянин ОСОБА_10 відносится до категорії видільників групових антигенів, що визначено дослідженням його слини; згідно висновку експерта №706 від 23.03.16 СМЕ ОСОБА_16 «Рідка кров гр. ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0». Громадянин ОСОБА_9 відносится до категорії видільників групових антигенів,що визначено дослідженням його слини; згідно висновку експерта №789 від 04.04.16 СЕ ОСОБА_17 «Рідка кров гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0». Громадянин ОСОБА_18 відносится до категорії видільників групових антигенів,що визначено дослідженням його слини; в змиві на марлевий тампон з рукоятці ножа (об`єкт №1) вилученого з місця події знайден піт з домішкою крові та виявлені антигени В та Н. Отриманий результат не виключає змішення крові та поту від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А та з супутнім антигеном Н, незалежно від категорії видільницьтва, у тому числі за рахунок змішення поту з кров`ю від осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , при наявності у них на момент злочину тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею. Походження крові та поту від ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виключається;

- висновком експерта №215 від 27.02.2016, яким досліджувався ніж, відповідно до якого, кров гр. ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВ0, кров гр. ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВ0; кров гр. ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВ0, кров гр. ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВ0, кров гр. ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО; при судово-цитологічному дослідженні клинка ножа (об`єкт № 1) знайдена кров людини і клітини поверхневого шару епітелію чоловічої статі, статева необхідних для статевого диференціювання; при встановлені групової приналежності знайденої крові, виявлений антигени А і В ізосерологічної системи АВ0, що дозволяє припустити її походження, з урахуванням осіб у справі, за рахунок змішування від осіб з групами А з ізогемаглютинином анти-В і В з ізогемаглютинином анти-А, і не виключає як потерпілих гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , так і гр-н ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ; знайдені клітин поверхневого шару епітелію придатних для подальшого ДНК дослідження;

- висновком експерта №717 від 17.03.2016, яким досліджувалась кофта ОСОБА_6 , відповідно до якого, згідно з висновком експерта №706 від 23.03.16 СМЕ ОСОБА_19 «Рідка кров гр. ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0»; згідно висновку експерта №789 від 04.04.16 СЕ ОСОБА_17 «Рідка кров гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0»; в сліді на кофті (об`єкт №1) громадянина ОСОБА_6 знайдена кров людини, та виявлен антиген А, що не виключає походження крові від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від самого ОСОБА_6 , враховуючи характер місця розташування об`єкта, походження крові від ОСОБА_10 малоймовірно, походження крові від громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 виключається; на кофті (об`єкт №2) громадянина ОСОБА_6 наявність крові не встановлена;

- висновком експерта №146 від 21.02.2016, яким досліджувався джемпер потерпілого ОСОБА_6 , ножа (підозрюваного ОСОБА_4 ), відповідно до якого, пошкодження на джемпері було заподіяне плоским одностороннєгострим колючо-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш 11 мм.; результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливість його спричинення клинком наданого на експертизу ножа;

- висновком експерта №725-Т від 06.05.2016, згідно з яким, ніж, вилучений 24.02.2016 під час огляду місця події по АДРЕСА_2 до холодної зброї не відноситься; встановити, до якого виду холодної зброї відноситься ніж, вилучений 24.02.2016 під час огляду місця події по АДРЕСА_2 , неможливо через те, що він не відноситься до холодної зброї; ніж, вилучений 24.02.2016 під час огляду місця події про АДРЕСА_2 , виготовлений промисловим способом;

- висновком експерта №719 від 17.03.2016, згідно з п. 3.6 вбачається, що в змивах на марлевих тампонах (об`єкт №1) вилученого з бетонного покриття у дворі будинку, (об`єкт №2) вилученого з підлоги коридору, знайдена кров людини, та виявлені антигени А і В з ізогемаглютиніном анти А в об`єкті № 1, що не виключає зміщення крові осіб групи А і В , в тому числі від зменшення крові потерпілого ОСОБА_6 (або) ОСОБА_10 з кров`ю громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , при наявності у останніх не момент злочину тілесних ушкоджень з зовнішню кровотечею;

- висновком експерта №718 від 17.03.2016, згідно з п.3.6 висновку в слідах на куртці (об`єкти № 1,2), сорочці (об`єкти № 5), штанах (об`єкт № 8), лівій туфлі (об`єкт № 12,13) громадянина ОСОБА_4 , знайдена кров людини, та виявлені антигени А і В з ізогемаглютиніном анти А в об`єкті №8, що не виключає зміщення крові осіб групи А і В, у тому числі при змішенні крові потерпілого ОСОБА_6 (або) ОСОБА_10 , з кров`ю громадяни ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 при наявності у останніх на момент злочину тілесних ушкоджень з зовнішню кровотечею; згідно до п.3.7. в слідах на куртці (об`єкт № 3), сорочці (об`єкти № 6,7), правій туфлі (об`єкти №10) громадянина ОСОБА_4 знайдена кров людини, та виявлен антиген В з ізогемаглютиніном анти А в об`єкті № 6,7, що не виключає походження крові осіб групи В з ізогемаглютиніном анти А, у тому числі від самого громадянина ОСОБА_4 або ОСОБА_9 , ОСОБА_7 при наявності у останніх на момент злочину тілесних ушкоджень з зовнішню кровотечею; походження крові від потерпілого ОСОБА_6 , та гр.-на ОСОБА_10 виключається; згідно до п.3.8 в змиві на марлевий тампон з правої туфлі (об`єкт №11) громадянина ОСОБА_4 знайдена кров людини, та виявлен антиген А, що не виключає походження крові особи /осіб/ групи А з ізогемаглютиніном анти В, у тому числі від крові потерпілого ОСОБА_6 або ОСОБА_10 ; походження крові від громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 виключається.; згідно до п.3.9. на жилетці (об`єкт № 4), штанах (об`єкт № 9) громадянина ОСОБА_4 наявність крові не встановлена;

- висновком експерта №684-д від 25.02.2016, відповідно до якого, виникнення пошкоджень у ОСОБА_7 можливо при любому розположенні потерпілого по відношенню нападаючого при умові доступності зон пошкоджень; враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_7 вважає, що йому було нанесено не менше ніж 2-х травматичних впливів;

- висновком експерта №2052 Д від 28.05.2016, відповідно до якого зазначено, що не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 при обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 від 18.05.2016;

- висновком експерта №2053 Д від 28.05.2016, відповідно до якого, не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 від 27.05.2016;

- висновком експерта № 917 від 27.02.2016, відповідно до якого, проникаюче поранення грудної клітки зліва по попередній її поверхні з ушкодженням верхньої долі лівої легені зі скупченням крові в плевральній порожнині, з виникненням підшкірної емфіземи в області лівої половини грудної клітки , яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння;

- висновком експерта №683 від 25.02.2016, відповідно до якого, рана на 2 пальці лівої кисті, садна на 3 пальці лівої кисти у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- висновком експерта №971 від 27.02.2016, відповідно до якого, через відсутність необхідних медичних документів, невідомого об`єму та ісходу травми, встановити ступень тяжкості тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 не надається можливим;

- висновком експерта №1543 від 07.04.2016, згідно з яким у ОСОБА_4 встановлено струс головного мозку, закритий перелом кісток носу, рана та набряк м`яких тканин у лобній ділянці справа, гематоми повік( без уточнення локалізації) у гр. ОСОБА_4 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рана на ділянці правої кисті у гр. ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Рана у ділянці правої гомілки, синець в області правого стегна, садна в області правого передпліччя в районі 5-го пальця правої кисті наявні у гр. ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Пошкодження описані в п. 1 та п. 3 даних висновків утворились від дії тупого (тупих) предметів. Після проведення хірургічного лікування, об`єктивно висловитись про характер травмуючого предмета, в результаті дії якого утворилась рана в області правої кисті (визначена у п. 2 висновків) не вбачається можливим. Давність утворення пошкоджень не протирічить строку, вказаному у обставинах справи. Індивідуальні особливості травмуючих предметів на наявних у гр. ОСОБА_4 тілесних пошкодженнях не відобразились. Враховуючи локалізацію встановлених тілесних пошкоджень у гр. ОСОБА_4 вважаю, що йому було спричинено не менше 7-ми травматичних впливів;

- висновком експерта №1265 від 07.04.2016, відповідно до якого, рана на тильній частині стопи у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне пошкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Садна в поперековій ділянці справа, в проекції 1-го поперекового хребця в проекції лівого ліктьового суглоба, на тильній поверхні обох кістей рук, на долонній поверхні правої кисті, синець на правому плечі у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як легкі тілесні пошкодження. Рана на тильній поверхні лівої стопи утворились від дії предмету, що має ріжучі властивості, інші пошкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення пошкоджень з урахуванням наданих медичних документів не протирічить строку, вказаному у обставинах справи. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у гр. ОСОБА_9 вважаю, що йому нанесено не менш ніж 8 травматичних впливів.Рана на тильній поверхні лівої стопи утворилась від дії предмета, що має ріжучі властивості, характерні особливості травмуючих предметів на інших тілесних ушкодженнях у гр. ОСОБА_20 не відобразились;

- висновком експерта №690 від 25.02.2016, згідно з яким встановлено, що свідок ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі ушкодження, а саме синець на нижньому віці правого ока, садна у лобово-тім`яній області зліва, у лівій завушній ділянці, в області противозавитка лівої ушної раковини, в проекції лівої ключиці, на правій боковій поверхні шиї, в проекції лівої лопатки в потиличній області зліва, на правій кисті у гр. ОСОБА_21 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. Садна в ділянці противозавитка лівої вушної раковини, в проекції лівої ключиці, на правій боковій поверхні шиї, в проекції лівої лопатки утворились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, інші пошкодження виникли від дії тупих предметів. Давність утворення пошкоджень не протирічить строку, вказаному у обставинах справи. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у гр. ОСОБА_21 вважаю, що йому було нанесено не менше 11 травматичних впливів. Характерні особливості травмуючих предметів на наявних у гр. ОСОБА_21 тілесних ушкодженнях не відобразились;

- висновком експерта № 1265 від 07.04.2016 р. згідно з яким встановлено, що свідок ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі ушкодження;

- речовими доказами: брелок з ножем, під час огляду якого ОСОБА_4 не зміг продемонструвати суду можливість викиду ножа мимоволі; 3 ключі ОСОБА_4 , одяг потерпілого ОСОБА_6 зі слідами речовини бурого колььору; одяг і взуття обвинуваченого; матеріали для ДНК дослідження.

Перелічені судом докази логічно поєднуються один з одним, об`єктивно відтворюють події злочину 24.02.2016 за адресою АДРЕСА_2 , є належними і допустимими, а в їх сукупності достатніми для доведення поза розумним сумнівом як встановлені судом фактичні обставини, так і винуватість ОСОБА_4 у вчиненні хзлдочину за таких обставин.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в суді свідків, досліджених письмових доказів. Доказів, що їх спростовують, сторонами кримінального провадження суду надано не було.

Показання свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є висновки експертиз, речові докази, протоколи слідчих дій.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисле тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент запобдіяння.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , що він захищався від нападу на нього невідомих, від яких від отримав удари по голові та вважав на той час, що захищається від їх нападу, суд не приймає до уваги, виходячи з таких міркувань.

Хоча згідно з висновком експерта № 1543 від 07.04.2016 ОСОБА_4 і отримав струс головного мозку, закритий перелом кісток носу і отік лобної ділянки справа, гематоми вік, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, які відповідно до його показів в суді він утворилися від отриманого ним удару по голові невідомим предметом коли він постукав в двері, але даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, ніхто із свідків не підтвердив факту нанесення удару обвинуваченому, експертиза не встановлює час нанесення удару, а покази обвинуваченого в цій частині, суд оцінює як обрану ним лінію захисту.

При цьому суд враховує і ту обставину, що місцем вчинення злочину є домоволодіння ОСОБА_8 , в приміщення якого ОСОБА_4 потрапив помимо їх волі. За таких обставин відсутні підстави вважати, що обвинувачений захищався від протиправного нападу на нього на території чужого житла.

Пояснення обвинуваченого про те, що останній не мав умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, спростовані як поясненнями самого потерпілого, так і іншими дослідженими судом доказами, зокрема, поясненнями свідків, висновками судово-медичних експертиз та протоколами слідчих експериментів. Можливість викиду ножа мимоволі, на якій наполегливо наголошував ОСОБА_4 , як на обставину щодо відсутності у нього наміру наносити удари ножем, спростовані дослідженим судом речовим доказом, під час якого ОСОБА_4 судом задля забезпечпення його права на захист була надана можливість продемонструвати, як ніж викидається без застосування спеціального механізму, тобто мимоволі під час руху руки, але такої можливості судом встановлено не було, оскільки це виявилося неможливим під час відтворення подібного механізму самим ОСОБА_4 в суді.

Порушень, які б впливали на правильність оцінки дій обвинуваченого, судом під час розгляду справи не встановлено.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо нанесення тілесних ушкоджень з необережністю та перекваліфікації його дій з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, суд розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння.

Судом ретельно досліджені, всі обставини, що мають значення для з`ясування змісту й спрямованості умислу обвинуваченого.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин учиненого діяння, зокрема судом враховано спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Частиною 1 ст.121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

За необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження кримінальна відповідальність передбачена ст.128 КК України.

Розмежування між цими складами злочину здійснюється за направленістю умислу винуватої особи: при умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень особа усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання або хоча і не бажає, але свідомо припускає їх настання. При необережній формі вини особа передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачає можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити (злочинна недбалість).

Показання обвинуваченого, що він не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, в судовому засіданні об`єктивно не підтвердились.

Під час нанесення ударів рукою, в якій утримувався ніж, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться людина, навіть, якщо ці удари і рухи рукою з ножем, відповідно до обраної обвинуваченим позиції захисту, і носили хаотичний характер, умислом обвинуваченого не могла не охоплюватися можливість спричинення потерпілому будь яких тілесних ушкоджень, тобто про можливість поранення предметом, який завідомо для обвинуваченого має колючо - ріжучі властивості і здатен за своєю природою нанести поранення, що свідчить про наявність непрямого умислу на їх нанесення, в данному випадку тілесні ушкодження виявилися тяжкими.

Оцінюючи стосунки між потерпілим і обвинуваченим, які раніше не знайомі, конфлікт між ними виник раптово, потерпілий знаходився в своєму будинку, після нанесення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень був вимушений кликати на допомогу, а сам переховуватись в будівлі для уникнення продовження протиправних дій проти себе, члени сім`ї ОСОБА_6 також вимушені були кликати сусідів на допомогу, суд вважає, що за наявності таких обставин, навіть можливість нападу потерпілого на ОСОБА_4 , що надавала б йому підстави для захисту, виключається.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, всебічного і об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд не погоджується з позицією сторони захисту про перекваліфікацією дій обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, оскільки у обвинуваченого був умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується показами потерпілого та свідків, слідчих дій та експертизами.

Отже всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності у їх взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З досліджених судом обставин об`єктивно встановлено наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, встановлені обставини беззаперечно свідчать про наявність прямого умислу у обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини провадження в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, працює, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимий.

На обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Моральна шкода потерпілому не відшкодована.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, підтвердженням якого є добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, намагання добровільно відшкодовувати моральну шкоду шляхом поштових переказів, які потерпілий ОСОБА_6 відмовлявся отримувати.

Обставин, що обтяжують покарання, є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, виходячи з вимог ст. 50, 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину частково визнав, що останній раніше не судимий, беручи до уваги поведінку ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, під час кримінального провадження в суді своїх процесуальних обов`язків рне порушував, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в розмірі нижньої межі санкції ч.1 ст. 121 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавленння волі.

Підстав для застосування призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), або звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) судом не встановлено.

Також, суд враховує, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цьому кримінальному провадженні від 27.01.2017 ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В силу приписів ст. 416 КПК України, після скасування ухвалою від 17.01.2019 судом апеляційної інстанції вироку у даній справі від 27.01.2017 не у зв`язку із необхідністю посилення покарання, при новому розгляді справи суд обмежений у застосуванні кримінального закону в частині призначення покарання, яке не може бути більш суворим, ніж призначене вироком, що був скасований.

При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Під час судового розгляду, потерпілим ОСОБА_6 визнано, що обвинуваченим ОСОБА_4 шляхом переказу грошей повністю відшкодована сума матеріальної шкоди, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Право особи, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, визначено ст.128 КПК України.

Як слідує зі змісту ч.3 ст. 374 КПК України, суд в мотивувальній частині ухваленого вироку повинен навести докази на підтвердження доведеності обставин, визначених в ст. 91 КПК України, мотиви їх оцінки й зазначити підстави для задоволення цивільного позову.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 обґрунтував посиланням на те, що окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-зебезпечними діями обвинуваченого, потерпілому завдано немайнових втрат, причинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни житті останнього, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.

Наслідки події, що сталася, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, тому завдану моральну шкоду оцінив у 60 000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково та пояснив, що він потерпілому відшкодував матеріальну шкоду, шляхом переказу потерпілому грошей, в частині стягнення моральної шкоди просив задовольнити позов в розмірі 30 000,00 грн.

Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22, 23,1167,1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім`ї або близьких родичів. Відшкодовується моральна шкода особою, що її завдала за наявності її вини.

Крім цього, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибини фізичних та душевних страждань, які перенесені потерпілим, внаслідок вчиненого злочину потерпілий переніс фізичний біль, порушились ойог нормальні життєві зв`язки, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, на підставі положень вказаних нормативно-правових актів, суд вважає, що внаслідок суспільно-небезпечного діяння потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 50 000,00 грн., саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілого, що відповідають, як ступеню тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень внаслідок кримінального правопорушення, так і тривалості лікування та відновлення стану здоров`я.

На підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз в сумі 439,80 грн. та 368,28 грн.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 обраний у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.121, ст.ст.100, 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні в сумі 439,80 грн. та 368,28 грн., разом 808,08 (вісімсот вісім грн. 08 коп.) гривень.

Речовий доказ: ніж з ключами, одяг ОСОБА_6 , а саме кофта, які зберігаються у камері речових доказів Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Речовий доказ: DVD-R диск із відеозаписом ходу слідчого експерименту від 27.05.2016 за участю ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , який долучений до матеріалав кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Речовий доказ: 2 змиви речовини бурого кольору, матеріал для ДНК-дослідження після проведення судової цитологічної експертизи, які здані на зберігання до камери речових доказів Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Речовий доказ: одяг і взуття ОСОБА_4 , а саме куртка, жилет, сорочка, штани, пара туфель, шкарпетки, повернути за належністю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1