Провадження № 1-кс/760/4696/21
УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про самовідвід

26 травня 2021 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21.05.2021 в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 передано скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчих, прокурорів, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000137 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України (справа № 760/13252/21, провадження № 1-кс/760/4652/21).

Слідчим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід у вказаній справі з посиланням, зокрема, на наступне:

«При дослідженні матеріалів скарги та доданих до неї копій документів, слідчим суддею ОСОБА_3 встановлено, що скарга подана адвокатом ОСОБА_4 , який є представником власника майна, тимчасово вилученого в рамках кримінального провадження № 0000137.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від 02.10.2018 (справа №760/24797/18, провадження № 1-кс/760/12481/18) було накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000499 від 21.12.2016, досудове розслідування якого здійснювалось Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України, на майно, власниками якого на той час були ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_6 , якій на момент накладення арешту було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000499».

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, серед іншого, встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначено в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 51-797впс19: «статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.
Разом із цим, ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зобов`язує суддю (суд) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства».

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Так, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23).

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді. Якщо у судді існують реальні факти для самовідводу, які впливатимуть на його безсторонність, суддя має вказати про це у поданій заяві (процесуальному рішенні).

Як вбачається зі змісту заяви про самовідвід її заявлено з метою усунення можливих сумнівів у безсторонності слідчого судді.

Наведена слідчим суддею обставина, яка, на її думку, може викликати сумнів у її неупередженості, сама собою не свідчить про необ`єктивне ставлення такого слідчого судді до учасників провадження чи про зацікавленість у несправедливому вирішенні скарги.

Заявляючи самовідвід слідча суддя скоріш намагалась проінформувати про ситуацію, що склалася, проте, на думку суду, не вказала конкретних обставин, які унеможливлюють ухвалення нею об`єктивного судового рішення у справі.

На думку суду, в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України розгляд слідчим суддею 3 роки назад іншої справи щодо адвоката, який є представником сторони у даній справі, у даному конкретному випадку з точки зору розумного стороннього спостерігача не є підставою, що в будь-якому разі викликає сумнів у об`єктивності судді.

В кінцевому випадку, дана ситуація може бути розв`язана якщо відповідна особа самостійно виявить бажання висловитися щодо сумнівів у неупередженості слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

В контексті даної конкретної ситуації, що склалася, слід дійти висновку, що задоволення заяви про самовідвід слідчого судді не є доречним та необхідним.

З огляду на вказане, керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82 КПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 760/13252/21 (провадження № 1-кс/760/4652/21) за скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчих, прокурорів, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000137 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1