Справа № 461/6569/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/96/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2020 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Усть-Ішим Усть-Ішимського району Омської області Російської Федерації, громадянки України, українки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_8
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7
встановила:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2020 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України та вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2017 року - у виді двох років та трьох місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2017 року остаточно призначено покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання.
Цивільний позов Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» заподіяну майнову шкоду у сумі 611,98 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, 25.06.2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» ПГІ «Мережа-Сервіс Львів», що за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 13, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала із прилавку магазину полядвицю «Домашню» вагою 2 кг. 500 гр. загальною вартістю 393 грн.75 коп., ковбасу домашню «Дрогобицька» вагою 1 кг. 100 гр. загальною вартістю 150 грн. 15 коп., сосиски «Білоруські» вагою 1 кг. 200 гр. загальною вартістю 59 грн. 28 коп.; яйця курячі у кількості 10 штук загальною вартістю 8 грн. 80 коп., чим спричинила матеріальної шкоди ПП «Мережа-Сервіс Львів» на загальну суму 611 грн. 98 коп.
Крім цього, 09.07.2017 року приблизно о 16:00 год., ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», що за адресою: м. Львів вул. Січових Стрільців, 13, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно намагалась викрасти з прилавку магазину шпроти «Аквамарин» в олії вагою 150 грам у кількості 2 штуки загальною вартістю 31 грн. 64 кой., сардину «Аквамарин з додаванням олії» вагою 230 гр. вартістю 16 грн. 65 коп., олію «Чумак» 1 л у кількості 1 шт. вартістю 28 грн. 52 коп., хліб «Стрілецький» вагою 700 гр. вартістю 6 грн. 66 коп., сосиски «Білоруські» вагою 972 гр. вартістю 48 грн. 02 коп.; одну пачку рису марки «Зерновита» вагою 1 кг. вартістю 20 грн. 65 коп., сметану марки «Селянська» вагою 400 гр. у кількості 2 штук загальною вартістю 31 грн. 70 коп., кефір марки «Галичина» вагою 400 гр. вартістю 7 грн. 15 коп., однак свій злочинний умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки її дії були викриті працівниками магазину.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити у зв`язку з недоведеністю її вини.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що вважає зазначений вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону.
Звертає увагу,що в день складання розписки про отримання нібито обвинувального акту від 09.2017 p., яким оголошено про підозру, (без зазначення дня місяця, якого складено дану розписку). Хоча і у розписці відсутні дані про те, що ОСОБА_6 оголошено обвинувачення. Вважає, що ОСОБА_6 не було оголошено обвинувачення у вчиненні інкримінуємих злочинів. Обвинувальний акт ОСОБА_6 не вручено то і її процесуальне становище остаточно не визначено, як не визначено і те, в чому саме вона конкретно обвинувачується. Відтак, вважає, що, вимога ч.1 ст.293 КПК України, не виконано, а тому суд зобов`язаний був прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору.
У оголошеній підозрі та обвинувальному акті викладено лише суб`єктивне ставлення слідчого про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, а не об`єктивні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування, що давало б підстави кваліфікувати дії винної особи за даною статтею.
Працівники Галицького ВП ГУНП у Львівській області цих вимог КПК України не виконали та в супереч ст.33 Конституції України безпідставно затримали ОСОБА_6 , без належного процесуального оформлення (складання протоколу затримання), не надали можливість затриманій негайно повідомити про своє затримання та місце перебування близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за її вибором чи зробити таке повідомлення самостійно, внаслідок чого працівниками поліції були порушені законні права затриманої, гарантовані Конституцією України.
Окрім того, стороною захисту було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 09.07.2017 р. приймальної кімнати прийому громадян Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою м.Львів, вул. Мартовича,2 та фототаблицю до данного протоколу. Однак судом зазначене клопотання не розглянуто та рішення по суті клопотання про визнання недопустимості доказу, який досліджено судом не прийнято, хоча і має істотне значення для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Як наслідок судом допущено неповноту судового розгляду.
Також наголошує на тому, що відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту у оголошенні перерви для підготовки до судових дебатів, мало місце порушення права на захист та істотне порушення норм процесуального кримінального закону що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, в заяві адресованій апеляційному суду просила слухати у її відсутність, підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги свого захисника ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 , прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.
Так вина ОСОБА_6 підтверджується показаннями допитаного в суді першої інстанції представника потерпілого ОСОБА_9 , який надав пояснення про те, що в 2017 році було виявлено факти крадіжки та замаху на крадіжку обвинуваченою в магазині «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів». По першому епізоду обвинуваченою завдано матеріальної шкоди на 611,98 грн. По другому епізоду крадіжки обвинуваченою повернуто товар. Свідок ОСОБА_10 померла в 2019 році, тому її не можливо допитати в судовому засіданні. Поданий позов підтримує в повному обсязі.
показаннями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що працюючи на посаді керівника магазину «Близенько» йому співробітниця показала відео, як обвинувачена виносить з магазину продукти харчування. Через два дні до нього зателефонувала адміністратор магазину «Близенько» та повідомила, що вдруге в магазин зайшла обвинувачена та була затримана працівниками магазину, при тому як намагалась винести з магазину продукти харчування.
даними протоколу огляду предмета від 15.08.2017 року CD диску із записами камер відеоспостереження з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 2);
оглянутим в суді першої інстанції диском, на якому видно, як біля холодильника із м`ясними продуктами знаходиться обвинувачена ОСОБА_6 , якій продавець передає продукти, які остання кладе у пакет чорного кольору. В подальшому обвинувачена ОСОБА_6 відходить від холодильника та підходить до вітрини, з якої бере продукт та кладе у пакет. Після чого проходить повз каси магазину, без оплати товару.
даними протоколу огляду місця події від 01.07.2017 року приміщення кімнати прийому громадян Галицькогог ВП (а.с. 4-6);
даними фототаблиці огляду місця події від 09.07.2017 року (а.с. 7-9);
даними постанов про визнання предметів речовими доказами від 09.07.2017 та 15.08.2017 року(а.с. 10, 15);
даними, що містяться у довідках про вартість товару (а.с.12-14).
Наведені докази є належними допустимими та такими, що підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_6 . Підстав для повторного дослідження доказів у справі, зокрема і протоколу огляду місця події від 09.07.2017 р., як на цьому наполягає сторона захисту у своїй апеляційній скарзі, немає.
Так, згідно висновку Верховного суду у справі №127/14811/17, розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилось у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з показаннями свідків та письмовими доказами по справі не є підставою для повторного дослідження цих доказів.
Щодо оголошення ОСОБА_6 підозри у вчинених злочинах, а також вручення останній обвинувального акту , то такі процесуальні дії були вчиненні у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Обвинувальний акт відповідає усім вимогам ст. 291 КПК України і підстав для його повернення у суду першої інстанції не було. Жодних зауважень чи незгод при врученні ОСОБА_6 обвинувального акту, остання не висловлювала.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не вчиняла крадіжок, а такі вчинила інша особа, яка назвалася її прізвищем, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому свідчать про бажання обвинуваченої уникнути відповідальності за скоєне.
Доводи сторони захисту про те, що відмова суду у клопотання сторони захисту в оголошенні перерви перед судовими дебатами є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, не заслуговують на увагу, оскільки дане кримінальне провадження що ОСОБА_6 порушено ще в 2017 році, тривалий час перебувало у провадженні судів різних інстанції, відтак захисник ОСОБА_7 мав можливість належним чином підготуватись до судових дебатів, висвітливши в них лінію захисту обвинуваченої ОСОБА_6 . Те, що останній не зробив цього вчасно, свідчить про умисне затягування розгляду справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, на думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, та призначив покарання з врахуванням вимог ст.ст. 70,71 КК України у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.
Дане покарання обвинуваченому ОСОБА_6 буде справедливим та достатнім, таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначених у ст. 65 КК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції судовий розгляд у даній справі провів повно, дослідив усі обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у тому числі доводи сторони захисту щодо таких обставин, вірно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, належним чином вмотивувавши свої висновки.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю її вини, а отже така апеляційна скарга визнається необґрунтованою.
У ході апеляційного провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4