Справа № 308/720/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, одруженого, має на утриманні дитину 1,5 річного віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
15 березня 2021 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , із клопотанням у кримінальному провадженні №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно громадянина України ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільно та неефективно, підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, майна у власності не має, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави. Згідно з вимогами п.4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового слідства/суду, незаконно впливати на потерпілого та експерта у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, підозрюваний може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти умовляння до потерпілого по даному кримінальному провадженню, мотивуючи це тим, що її покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності. Вказане в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженні іншим способом. Враховуючи вищевикладене, орган досудового слідства при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив таке задовольнити з підстав та мотивів, наведених в мотивувальній частині клопотання.

Підозрюваний заперечував проти задоволення поданого слідчим клопотання.

Захисник підозрюваного під час судового засідання заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати щодо підозрюваного найбільш м`який, визначений КПК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Слідчим суддею зі змісту доданого до клопотання витягу ЄРДР встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10 березня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Зі змісту долученого до матеріалів повідомлення про підозру від 10.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в тому, що він 13 січня 2021 року близько 19 години 00 хвилини, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», білого кольору, 1989 р.в., реєстраційний знак « НОМЕР_1 », рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, зі сторони м. Виноградово в напрямку с. Фанчиково, Берегівського району (колишній Виноградівський район), Закарпатської області, проїжджаючи відрізок автодороги, що в с. Підвиноградів, по вул. Ардовецька, наближаючись до будинку №98, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який у той час знаходився на смузі руху транспортного засобу, який від отриманих травм помер на місці події.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких, визначене ч. 2 ст. 286 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків у вигляді незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не гарантуватимуть досягнення мети застосування запобіжного заходу, зважаючи на обставини, наведені стороною обвинувачення. Стороною захисту на переконання суду не надано достатньо переконливих доказів, що спростовують доводи сторони обвинувачення. Так, стороною захисту вказано, що підозрюваний під час досудового розслідування не порушував процесуальних обов`язків, має на утриманні 1,5-річну дитину з ускладненням здоров`я, у зв`язку з чим необхідно періодично обстежувати дитину у лікаря, а отже, відлучатись за межі населеного пункту. При цьому слід відмітити, що обов`язок повідомляти слідчого, прокурора, суд встановлюється, як правило, також у разі застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, доходить висновку про наявність на даному етапі досудового розслідування підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час. Також на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки:1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 186, 194, 195, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків. У разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії даної ухвали та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 12 травня 2021 року.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 18.03.2021.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1