Справа № 463/1515/21
Провадження № 1-кс/463/1110/21
У Х В А Л А

18 березня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 12.02.2021 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 20.01.2021 року про закриття кримінального провадження за № 0000428 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Просить визнати бездіяльність слідчого та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Скаргу мотивує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000428 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 20.01.2021 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю у діях начальника сектору дізнання Іршавського ВП Хустського ВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. З постановою він не погоджується, вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з підстав викладених у такій. Просить скаргу задовольнити, визнати бездіяльність слідчого та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання жодного разу не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини неявки. Крім того, органом досудового розслідування не виконано неодноразові вимоги слідчого судді про надання матеріалів кримінального провадження, про причини неможливості надати такі слідчого суддю не повідомлено.

Розгляд скарги неодноразово було відкладено, а саме 16 лютого 2021 року, 01 березня 2021 року та 18.03.2021 року у зв`язку з непредставленням слідчим матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000428 від 23.09.2020 року.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2021 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю у діях начальника сектору дізнання Іршавського ВП Хустського ВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на скаргу не подав, матеріали кримінального провадження за № 0000428 від 23.09.2020 року на вимогу слідчого судді не надав, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомив.

Скарга три рази була призначена до розгляду в судові засідання, два з яких відкладено у зв`язку із не представленням матеріалів кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скаржника, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу суду надати матеріали кримінального провадження для огляду в судовому засіданні.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить про те, що слідчий погоджується з доводами скаржника щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів скаржника, слідчим слідчому судді не надано.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, під час досудового розслідування слідчий обмежився лише допитом в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , жодних інших слідчих та процесуальних дій не було проведено.

Враховуючи вищенаведені обставини, обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 20.01.2021 року винесена передчасно та підлягає скасуванню.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги в частині визнання протиправної бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 20.01.2021 року про закриття кримінального провадження за № 0000428 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог - скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1