Справа № 487/3053/21
Провадження № 1-кс/487/2734/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000169 від 15.02.2021 за ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за погодженням з заступником начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно із забороною відчуження та користування, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.
Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України суд ухвалив клопотання слідчого розглядати без повідомлення підозрюваної, її захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000169 від 15.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника управління поліції начальник слідчого відділення Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 вимагала та отримала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 900 (дев`ятсот) доларів США за вжиття заходів щодо закриття кримінального провадження №0000171 від 15.04.2021 з попередньо правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 309 КК України.
ОСОБА_5 01.05.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підозрюваній ОСОБА_5 належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні доведені правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, для арешту майна, оскільки ОСОБА_5 має статус підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає конфіскацію майна як виду покарання, існує ризик відчуження майна підозрюваною іншим особам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на відчуження вказаного майна.
На даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження житлового будинку, який належить на праві приватної власності підозрюваній ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1