Справа № 130/2303/20
Провадження №11-кп/801/226/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7
та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 3 грудня 2020 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Жмеринка Вінницької області, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, незаміжня, не працює, раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді одного року обмеження волі,
відповідно до ст. 75 КК України вона звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком один рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;
стягнуто з неї на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 326 (триста двадцять шість) грн 88 коп. та вирішено долю речових доказів,
в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 14 серпня 2020 року близько о 14:00 год. вона, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Горького,4, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, підбурювана жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з поверхні прилавку з одягом всередині магазину вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Huawei», серії «Y7», моделі «TRT LX1 2/16 Gb Gold» в корпусі золотистого кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , всередині якого знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_10 .
Відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №6510/20-21 від 22.09.2020, вартість мобільного телефону становить 2594,92 грн.
В подальшому, обвинувачена ОСОБА_7 із викраденим майном із місця події зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 порушується питання про скасування вироку в частині призначеного обвинуваченій покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 80 годин громадських робіт. Апеляційну скаргу мотивує тим, що на утриманні у ОСОБА_7 є троє неповнолітніх дітей, яким не виповнилось 14 років, а тому такий вид покарання, як обмеження волі, не може бути їй призначений з огляду на вимоги ч.3 ст. 61 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який заперечив проти її задоволення, обвинувачену ОСОБА_7 , яка погодилась з позицією прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченої та її винуватість у вчиненні кримінального проступку ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.
Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про недотримання судом при призначенні покарання вимог частини 3 ст. 61 КК України ґрунтуються на законі та матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в цій частині через невідповідність призначеного покарання.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, частиною 3 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
У матеріалах кримінального провадження наявні копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_7 , а саме: сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто всі віком до 14 років.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , допустив порушення, передбачене п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, тобто не застосував закон, передбачений ч.3 ст. 61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку.
Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального проступку, те, що вона щиро розкаялась у вчиненому, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, давала правдиві покази, чим активно сприяла розкриттю кримінального проступку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ці обставини суд зазначив як пом`якшуюючі покарання ОСОБА_7 , при цьому обставин, що його обтяжують не встановив.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.
Санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Оскільки ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та не працює, колегія суддів вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді громадських робіт (у мінімальному розмірі), і таке покарання відповідатиме характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального проступку і є необхідним для її виправлення та попередження нових кримінальних проступків та правопорушень.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 3 грудня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4