06.08.2021 363/2129/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 26.05.2021 року у кримінальному провадженні за № 0001307 від 28.12.2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, громадянина України, українця, має середьо-спеціальну освіту, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , керував технічно справним автомобілем «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 і здійснював рух по проїжджій частині вул. Шевченка з боку с. Демидів у напрямку с. Катюжанка Вишгородського району Київської області. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками: 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, який розташований на проїжджій частині вул. Шевченка поблизу буд. №33 в смт. Димер Вишгородського району Київської області, водій ОСОБА_6 , діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, в порушенні вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість виявити малолітнього пішохода ОСОБА_7 , яка виходить з тротуару ліворуч на нерегульований пішохідний перехід, не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека і продовжуючи рух у напрямку с. Катюжанка, виїхав на вищевказаний нерегульований пішохідний перехід де допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , яка перебігала проїжджу частину вул. Шевченка зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 і з`явилась в полі його зору із-за задньої частини кузова автомобіля «Мерседес Спрінтер 316» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який перебував в нерухомому стані в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події малолітньому пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелома лівої стегнової кістки, відкритого уламкового перелома правої великогомілкової кістки з скальпованою раною і частковим розчавленням м`яких тканин, уламкового перелома верхньої гілочки лівої лонної кістки, перелома лівої сідничної кістки, множинних саден лиця, верхніх кінцівок (більше лівої кисті, передпліччя), множинних забоїв м`яких тканин, підшкірних гематом тім`яно-потиличної ділянки, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допущені ОСОБА_6 порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

26.05.2021 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинений злочин, а саме у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, без позбавлення права керувати транспортними засобами. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, укладення угоди відповідає інтересам його підзахисного.

В підготовчому судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_4 не заперечувала щодо укладення угоди про визнання винуватості, просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, претензій до обвинуваченого вона не має, шкода відшкодована.

Обвинувачений в судовому засіданні просить укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 286 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалами Вишгородського районного суду Київської області від 29.12.2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та на флеш-накопичувач «Kingston» 16 GB, що знаходився в відео реєстраторі і вилучений з автомобіля ГАЗ 330202-414 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2021 року скасовано арешт майна в частині користування транспортним засобом, накладений ухвалою суду від 29.12.2020 року на автомобіль «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та повернутий останньому.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту в частині заборони його відчуження з автомобіля марки «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на вказане майно, відсутні.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.05.2021 року, укладену між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001307 від 28.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі, а саме автомобіль «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у його розпорядженні.

Флеш-накопичувач «Kingston» 16 GB, що знаходився в відео реєстраторі і вилучений з автомобіля ГАЗ 330202-414 реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити в матеріалах кримінального провадження №0001307.

Скасувати арешт майна який накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 29.12.2020 року, а саме на автомобіль марки «ГАЗ 330202-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 в частині заборони його відчуження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 4903 гривень 50 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1