ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1291/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/5410/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду за клопотанням прокурора ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 185 КК злочину, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого ОСОБА_7 можливе застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На період дії вказаного запобіжного заходу обвинувачений вправно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Підкреслює, що причини пропуску декількох судових засідань були поважними, а саме через карантинні обмеження, що діяли на території м. Мелітополь, у зв`язку із розповсюдженням короновірусної інфекції та хвороба на ГРВІ самого обвинуваченого безпосередньо. Звертає увагу на наявність у ОСОБА_7 постійного місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають його матір, сестра та племінник. Зазначає, що ризик того, що обвинувачений перешкоджатиме своєчасному, всебічному та об`єктивному розгляду справи міськрайонним судом взагалі не обґрунтовано.

Прокурор, обвинувачений та його захисник про дату час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляли. Отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 185 КК злочину.

Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, задовольняючи клопотання прокурора, виходив з того, що у даній справі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогам процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження в суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та кримінальних правопорушень середньої тяжкості вчинених з корисливих мотивів, що становить підвищений ступінь суспільної небезпеки. За вчинення найтяжчого злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення. А отже, ризик передбачений п.1 ч.2 ст. 177 КПК є повністю доцільним.
Крім того, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не має офіційного місця роботи, тобто джерела доходів та засобів для існування, є особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів проти власності. На теперішній час судимості з нього не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Обвинувачений раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не спонукало його стати на шлях виправлення. Наявність нових кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення ним інших злочинів. А отже наявність ризику, передбаченого п.5 ч.2 ст. 177 КПК підтверджується в повному обсязі.
Зважаючи на те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, взявши до уваги відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, які б могли спонукати останнього до належної процесуальної поведінки, колегія суддів погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.4 ч.2 ст. 177 КПК.
Колегія суддів також погоджується з висновком районного суду щодо визначеного розміру застави. Враховані всі обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_7 , інших донних про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Визначений перелік обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави, є достатнім та вмотивованим.
Наявність постійного місця проживання не може забезпечити належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого, не є стримуючим фактором при настанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та може заслуговувати на увагу лише в сукупності з іншими відомостями про особу обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження.
Суд першої інстанції, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, перевірив можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу та вірно встановив відсутність об`єктивних даних щодо можливості їх застосування.
Окрім того, колегія суддів вважає доцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що сприятиме оперативному розгляду кримінального провадження в суді.
Відтак суд першої інстанції, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано застосував до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

На підставі наведеного, колегія суддів усупереч доводам апеляційної скарги захисника вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Рішення суду про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в даній справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 12.07.2021 Справа № 937/5410/20