Справа № 147/420/21
Провадження № 1-кс/147/179/21
УХВАЛА

29 квітня 2021 року смт. Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , ознайомившись з скаргою ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження від 26.06.2020 р.,
В С Т А Н О В И В:
28.04.2021 до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000011 від 26.06.2020.
ОСОБА_2 зазначив, що 05.01.2018 р. ним до Ладижинського ВП було повідомлено про вчинення відносно нього злочину невідомими особами. Заяву було зареєстровано та внесено відомості до ЄРДР за №0000011. 26 червня 2020 р. начальником СВ Ладижинського ВП було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. ОСОБА_2 вважає, що дана постанова суперечить вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Також зазначив, що йому не було вчасно вислано копію даної постанови, а отримав її лише у березні місяці 2021 року. Але враховуючи стан здоров`я та реабілітаційний період після перенесеного інсульту, вважає, що пропустив строк на оскарження з поважних причин, а тому суд має поновити строк на звернення до суду з даною скаргою.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно п. 3 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
При цьому ст. 115 КПК України визначено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
При цьому, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 303 КПК, згідно з якою строк подання скарги на рішення слідчого, яке оформлене постановою, починається з дня отримання особою її копії, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуване рішення починається з дня, наступного після дати фактичного отримання такого рішення.
Виходячи з положень ст. ст. 22, 26 КПК України на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, рішення, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.
У рішенні в справі «Пономарьов проти України» Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.
Разом з тим, якщо строк на ординарне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
З матеріалів доданих до скарги вбачається, шо оскаржувана постанова слідчого винесена 26.06.2020 року.
Супровідним листом т.в.о. начальника СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 22.02.2021 р. за №880/208-2021 ОСОБА_5 було надіслано копію постанови про закриття кримінального провадження №0000011 від 26.06.2020.
Згідно відмітки на поштовому конверті, вищевказана постанова надійшла до відділення поштового зв`язку 09.03.2021 р.
Враховуючи, що скаржник зазначив, що оскаржувану постанову отримав у березні 2021 року, то в даному випадку 10-денний строк на оскарження вказаного рішення слідчого сплив, оскільки дана скарга, згідно відмітки на поштовому конверті, надіслана до суду 26.04.2021 року та зареєстрована канцелярією суду 28.04.2021 року.
Також, належних та допустимих доказів поважності пропуску строку слідчому судді не надано. Наявність незадовільного стану здоров`я ОСОБА_2 не підтверджено.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкоджали їй виконати процесуальні дії в межах установленого, у даному випадку законом, проміжку часу. До них належать: обставини непереборної сили, відсутність особи в місці проживання, відрядження, хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку із лікуванням і за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад, смерть близьких родичів або серйозна загроза їхньому життю, а також інші обставини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню поданням відповідних документів.
Слідчий суддя вважає, що повідомлені у скарзі обставини не можуть вважатись поважними причинами пропуску процесуального строку, тому і підстав для поновлення пропущеного процесуального строку не вбачає.
Разом з тим слідчий суддя зазначає, що з аналогічною скаргою ОСОБА_2 звертався 07.04.2021 р. до Ладижинського міського суду Вінницької області.
Ухвалою слідчого судді Ладижинського суду Вінницької області від 07.04.2021 р., скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження було повернуто особі, яка її подала, з підстав того, що скаргу було подано до суду поза межами юрисдикції якого знаходиться відділення поліції №2 Гайсинського РУП.
Оскільки слідчий суддя не знайшов підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення зі скаргою вважаю, що ОСОБА_2 подав скаргу після закінчення десятиденного строку передбаченого на оскарження, у зв`язку із чим скарга підлягає поверненню.
Одночасно, суд роз`яснює, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Керуючись ст. ст. 115,116, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення до слідчого судді та подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження - відмовити.
Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження від 26.06.2020 р.,- повернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1