Провадження №1-кс/463/286/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року з участю секретаря ОСОБА_1 скаржника ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про скасування повідомлення слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернувся зі скаргою про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000055 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України.
Зі скарги вбачається, що 04 вересня 2020 ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України. ОСОБА_2 вказує, що повідомлення про підозру підлягає скасуванню через істотні порушення КПК України, а саме: повідомлення про підозру не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, вказана в ньому інформація безпідставна та необґрунтована. В порушення вимог про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України, його було повідомлено передчасно з порушеннями вручення такої підозри та без достатніх доказів. Також вказує, на те, що ОСОБА_2 не є суб`єктом вказаних кримінальних правопорушень та жодних належних і допустимих доказів не має, як і шкода, яку інкримінує орган досудового розслідування йому,яку він ніби-то спричинив жодним чиному не підтверджена належними доказами. На підставі викладеного просить скасувати повідомлення про підозру від 04 вересня 2020 року за вказаним вище кримінальним провадженням.
У судовому засіданні 07 квітня 2021 року скаржник ОСОБА_2 доводи скарги підтримав та пояснив, що на час повідомлення про підозру не було здобуто достатньо доказів, які б беззаперечно свідчили про його винуватість , були допущені істотні порушення КПК, повідомлення про підозру не містило суттєвих обставин події, а саме вручення підозри відбувалося з істотними порушеннями, докази вини ОСОБА_2 були відсутні, тому зібраних доказів було недостатньо для повідомлення про підозру.
Представвник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні 07 квітня 2021 року підтримав думку скаржника в повному обсязі та додатково вказав, що орган досудового розслідування вручив йому підозру не маючи достатніх та належних доказів та крім того, слідчий суддя в ухвалі від 11.09.2020 року про відсторонення та про застосування запобіжного заходу вказав, що правильність кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення є під сумнівом.
Прокурор у судовому засіданні 07 квітня 2021 року заперечив проти задоволення скарги. Вважає таку необгрутнованою, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності та є надуманими.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000055 від 19.03.2020 року за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1ст.303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до п.4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, зміни, що були внесені до ст. 303 ч.1 КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК Україниповідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбаченістаттею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК Українина стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_2 вважає те, що повідомлення про підозру було передчасним, оскільки на момент повідомлення докази вчинення правопорушення були відсутні, крім того слідчий суддя в ухвалі від 11.09.2020 року про відсторонення та про застосування запобіжного заходу вказав, що правильність кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення є під сумнівом.
Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_2 був причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України. Крім того, про обгрунтованість підозри у вказаному кримінальному провадженні зазначається і в ухвалі Личаківського районного суду міста Львова,яким було обрано запобіжний захід ОСОБА_2 .
Так, з наданих до суду матеріалів встановлено, що в провадженні слідчого ТУ ДБР у м. Львові перебувають матеріали кримінального провадження № 0000055 від 19.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України. Про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень 04.09.2020 року було повідомлено ОСОБА_2 .У скарзі до слідчого судді підозрюваний як на підставу для скасування повідомлення про підозру від 04.09.2020 року посилається на те, що за час досудового розслідування не встановлено офіційних відомостей щодо завданих збитків та така ситуація на його переконання свідчить про відсутність елементу, що утворює склад злочину. Та крім того ОСОБА_2 не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення та відсутні докази такого вчинення.
Слідчий суддя відкидає будь-які аргументи сторони захисту про відсутність змісту підозри, оскільки, «зміст підозри» це не зазначення часу, місця і способу вчинення кримінального правопорушення, і так само, це не зазначення всіх складових злочину, а формування сукупності фактичних даних, які дають підстави для припущення про вчинення особою злочинів прийняття рішень про знищення речових доказів, тоді як такі мали бути звернуті в дохід держави та передані на переробку.
Також, слідчий суддя відкидає аргументи сторони захисту про порушення презумпції невинуватості підозрюваного.
У справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02, рішення від 21.09.2006, п. 45) ЄСПЛ констатував порушення презумпції невинуватості після того, як слідчий в своїй постанові використав слова «в діях (заявниці) є склад злочину» та «моменту, коли (заявниця) вчинила злочин», а суд за результатами розгляду скарги на таку постанову зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 Кримінального кодексу України».
Однак, існує принципова відмінність між цієї справою і справою яка перебуває на розгляді.
Так, у справі яку розглянув ЄСПЛ кримінальне провадження було закрито частково через відсутність доказів про вчинення кримінальних правопорушень та частково через закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 17 рішення ЄСПЛ від 21.09.2006), а порушення презумпції невинуватості полягало в тому, що таке провадження не було кримінальним за суттю, і йому не вистачало ряду ключових елементів, які зазвичай характеризують судове кримінальне провадження, що в свою чергу, не давало підстав слідчому і суду ствердно відповідати про винуватість заявниці у вчиненні злочинів.
Натомість, у справі яка розглядається станом на даний час не прийнято рішення відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КПК України. Досудове розслідування триває і підозрюваному не висунуто офіційного звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а відтак, формулювання слідчим тексту підозри не може свідчити про порушення презумпції невинуватості.
Окремо слідчий суддя звертає увагу, що у попередній ухвалі , яка стосувалась цього ж кримінального провадження немає висновків про необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 382 КК України, а лише поставлено під сумнів правильність кваліфікації за цією статтею і відповідь на дане питання має бути надано безпосередньо під час розгляду обвинувального акту по суті.
Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВАLAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
З огляду на те, що судові рішення про долю речових доказів все ж таки залишились невиконаними, сумнів у правильності кваліфікації дій за ч. 2 ст. 382 КК України як і за ч.3 ст. 191 КК України, не може бути безумною підставою для скасування повідомлення про підозру.
За своєю правовою природою повідомлення про підозру не є висуненням офіційного звинувачення особі у вчиненні злочину, а тому, різного роду неузгодженості між текстом підозри не є самодостатньою підставою для її скасування.
Інші доводи, викладені у скарзі, не є такими, що беззаперечно свідчать про невідповідність прийнятого процесуального рішення - повідомлення про підозру від 04.09.2020.
Згідно з вимогами ч.1ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.
Зміст повідомлення про підозру ОСОБА_2 узгоджується з вимогами вказаної статті. Крім того, під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру. При цьому слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру обставини мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення. Відсутність заяви про вчинення кримінального правопорушення, цивільного позову у кримінальному провадженні, інших документів, що персоніфікують потерпілого і підтверджують матеріальну шкоду не свідчить про необгрунтованість повідомленої підозри. До того ж, вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України передбачають також самостійне виявлення слідчим чи прокурором збудь-якого джерела обставин,що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_2 будь-яких даних, які є очевидно необґрунтовані чи недопустимі не встановив.
У зв`язку із вищевикладеним слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.303-304 КПК України, -
постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування повідомлення слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.382,ч.3 ст.191 КК України -відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_4