У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 201 103 100 005 52 від 01 травня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Офірна Фастівського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2020 ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов?язків, передбачених ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено та з нього стягнуто на користь ОСОБА_8 завдану злочином майнову шкоду в сумі 6.809,66 грн.

У проваджені стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 31.03.2020, близько 23.00 години, перебуваючи разом з своїм знайомим ОСОБА_9 поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , погодився на пропозицію ОСОБА_9 незаконно збагатитись за рахунок викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння.

Відразу після цього, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, зайшли через отвір в пошкодженій огорожі на подвір`я, підійшли до сарайного приміщення, де ОСОБА_9 за допомогою металевої фомки, яку приніс із собою, зірвав навісний замок з вхідних дверей, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 проникли до вказаного сарайного приміщення, звідки таємно викрали належне ОСОБА_8 наступне майно: металевий газовий балон на 50 л. вартістю 333,33 грн., саморобний зварювальний апарат вартістю 2.300,00 грн., бензокосу Патріот-535 вартістю 2.716,00 грн., ручний помповий оприскувач Pressure Sprayer 10L Forte ОП-10 вартістю 405,00 грн., велосипед Україна вартістю 683,33 грн., шість сталевих труб довжиною по 2 м. вартістю 62,00 грн. за одну, на загальну суму 372,00 грн.

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 6.809,66 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 послався на те, що суд уформулюванні обвинувачення визнаного доведеним незаконно вказав, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК Україниу співучасті з ОСОБА_6 вчинив ОСОБА_9 , у той часяк судовий розгляд проводився лише стосовно ОСОБА_6 , якому прокурором і було висунуто обвинувачення, а тому суд, неправильно застосував положення ч. 3 ст. 349 КПК України, неповно дослідивши обставини правопорушення у даномупровадженні, фактично встановивши вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Україниу співучасті з ОСОБА_6 , чим порушивч. 2 ст. 6 Конвенції прозахист прав людини іосновоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту прогромадські та політичніправа, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 7 КПК Українизагальним засадам кримінального провадження, зокремащодо верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Потерпілий та обвинувачений про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційних вимог у повному обсязі щодо скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як указує норма п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 09.06.2020 до Фастівського міськрайонного суду Київської області з Фастівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 201 103 100 005 52 від 01.05.2020 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 1, 2-5).

Проте, Фастівський міськрайонний суд Київської області, розглядаючи вказане кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вироком суду від 10.12.2020 визнав доведеним те, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, у співучасті з обвинуваченим у кримінальному провадженні № 120 201 103 100 005 52 від 01.05.2020 ОСОБА_6 вчинив ОСОБА_9 , у той час як судовий розгляд проводився лише стосовно ОСОБА_6 , якому прокурором і було висунуте обвинувачення.

Тобто, вказуючи у вироку стосовно ОСОБА_6 , що він вчинив злочин у співучасті з ОСОБА_9 , суд першої інстанції фактично зробив висновок про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що суперечить ст. 7 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження, зокрема забезпечення верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини щодо яких, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, суд, досліджуючи кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_6 , фактично визнав доведеними обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і ОСОБА_9 , якому обвинувачення у даному провадженні не висувалося, таким чином допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому, вирок суду першої інстанції у безспірному порядку підлягає скасуванню, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі ст. 415 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 201 103 100 005 52 від 01 травня 2020 року стосовно ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3