Справа № 167/323/21 Провадження №1-кп/167/74/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2021 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання публічного обвинувача - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 25.06.2018 року до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненому на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

20.04.2021 року до Рожищенського районного суду Влинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000080 від 26.02.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Разом з обвинувальним актом на адресу суду надійшло клопотання публічного обвинувача - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 від 15.04.2021 року про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого вироком від 25.06.2018 року Рожищенського районного суду Волинської області до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненому на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, на строк 60 (шістдесят) днів.
Своє клопотання мотивує тим, що 04 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 01 травня 2021 року включно.
На даний момент існують вагомі ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що дають достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, домашнього арешту, застави, не може запобігти переліченим ризикам, оскільки враховуючи суворість покарання, яке загрожуватиме йому у разі доведення його вини, останній матиме значний стимул для переховування від суду, може незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України і обгрунтовано обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку, а тому зазначені запобіжні заходи не зможуть в повній мірі упередити можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду, оскільки повністю не унеможливлюють його вільне пересування.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти поданого клопотання заперечили і просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заперечення мотивували тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, його цивільна дружина на даний час вагітна, його батьки померли і тому його сім`я немає іншої підтримки, крім нього.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, думку потерпілого, який заперечував проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши подані прокурором і захисником документи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення ЄСПЛу справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).
Згідно із нормою ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Рожищенським районний судом Волинської області не розпочато судовий розгляд у кримінальному провадженні, не заслухано показань обвинувачених, свідків, потерпілого та не досліджено письмових доказів. Тобто, в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування 04.03.2021 року до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурором доведено наявність істотного ризику продовження обвинуваченим вчинення кримінальних правопорушень, і суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та, в разі визнання його винним, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років позбавленням волі, з конфіскацією майна, тому зазначені обставини можуть спонукати ОСОБА_4 переховуватися від суду і не виконувати свого процесуального обов`язку щодо явки за викликом до суду.
Суд, також враховує ту обставину, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, являється особою молодого віку, на даний час не працевлаштований і не навчається.
Дані про особу ОСОБА_4 , на які адвокат посилався у судовому засіданні, а саме: наявність постійного місця проживання, перебування на його утриманні троє дітей, вагітна цивільна дружина, смерть батьків, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та не спростовують необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, окрім наведеного вище, дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі його визнання винним, є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Наявність постійного місця проживання і соціальні зв`язки обвинуваченого в даному випадку не є визначальними чинниками у формуванні поведінки ОСОБА_4 . Наведені мотиви свідчать, що більш м`який запобіжний захід до обвинуваченого, зокрема цілодобовий домашній арешт, не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить до переконання, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуального обов`язку явки до суду за судовим викликом та запобігання можливостям обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та продовжувати вчинення злочинів.
За таких обставин і умов, у судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що встановлені ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2021 року, та знайшли своє підтвердження у даному судовому засіданні.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, являється особою молодого віку, не працює, не навчається, при цьому є достатні підстави вважати, що вказана особа, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і, у випадку обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією, ОСОБА_4 повернеться у теж середовище, де був вчинений злочин, що безумовно також свідчить про наявність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора підставне та підлягає до задоволення.
Крім того, згідно вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене із застосуванням насильства, а тому суд, одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177,183,193,194,197,199,372,376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання публічного обвинувача - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Застосований ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2021 року відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 21 червня 2021 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1