Дата документу 23.04.2021
Справа № 331/1059/19
Провадження № 1-в/334/104/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 року, гр. ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

18.06.2019 року вирок відносно гр. ОСОБА_3 надійшов на виконання до Запорізького районного відділу з питань пробації, оскільки засуджений згідно вироку суду проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2020 року гр. ОСОБА_3 Запорізьким РА з питань пробації роз`яснено порядок здійснення нагляду за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробовуванням та обов`язки, покладенні на нього судом, що передбачені ст.. 76 КК України, про що засуджений надав підписку.

30.03.2020 року особа справа ОСОБА_3 надійшла для виконання за територіальністю до Дніпровського РВ з питань пробації, заведено особову справу № 43/2020.

Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 01.04.2020 року ОСОБА_3 зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Дніпровського РВ з питань пробації 1,2,3,4 середу кожного місяця.

Упродовж квітня 2020 засуджений пропусків реєстрації без поважних причин не мав.

28.05.2019 року СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0001867 за ч. 2 ст. 289 КК України. ОСОБА_3 повідомлено про підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З 30.05.2019 року до 21.02.2020 року ОСОБА_3 перебував в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Обвинувальний акт направлено до Ленінського районного суду 27.06.2019 року. Проте, до теперішнього часу судом обвинувальний вироки відносно ОСОБА_3 не винесено.

В період іспитового строку ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався, після звільнення з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» працював вантажником не офіційно.

Іспитовий строк закінчився 24.09.2018 року.

Посилаючись на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та принцип презумпції невинуватості, за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, орган пробації просить суд звільнити від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 року, гр. ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

18.06.2019 року вирок відносно гр. ОСОБА_3 надійшов на виконання до Запорізького районного відділу з питань пробації, оскільки засуджений згідно вироку суду проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2020 року гр. ОСОБА_3 Запорізьким РА з питань пробації роз`яснено порядок здійснення нагляду за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробовуванням та обов`язки, покладенні на нього судом, що передбачені ст.. 76 КК України, про що засуджений надав підписку.

30.03.2020 року особа справа ОСОБА_3 надійшла для виконання за територіальністю до Дніпровського РВ з питань пробації, заведено особову справу № 43/2020.

Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 01.04.2020 року ОСОБА_3 зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Дніпровського РВ з питань пробації 1,2,3,4 середу кожного місяця.

Упродовж квітня 2020 засуджений пропусків реєстрації без поважних причин не мав.

28.05.2019 року СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0001867 за ч. 2 ст. 289 КК України. ОСОБА_3 повідомлено про підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З 30.05.2019 року до 21.02.2020 року ОСОБА_3 перебував в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Обвинувальний акт направлено до Ленінського районного суду 27.06.2019 року. Проте, до теперішнього часу судом обвинувальний вироки відносно ОСОБА_3 не винесено.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Так, ст. 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Таким чином, хоча випробувальний термін закінчився, однак у період іспитового строку засудженому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчинення нового кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України. Справа перебуває на розгляді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 (справа № 334/4977/19)

Вказана обставина, з огляду на положення вище наведених норм закону, перешкоджає звільненню засудженого ОСОБА_3 на підставі ч.2 ст. 78 КК України від призначеного покарання з випробовуванням.
Доводи органу пробації, викладені в поданні про те, що за час перебування на обліку в органі пробації покладені вироком обов`язки виконував, а тому суд після закінчення цього строку має звільнити його від відбування призначеного покарання, не узгоджується з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового кримінального правопорушення.

Вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду.

Сам факт вчинення нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моментом, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Вказані обставини не суперечать вимогам ст. 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні краніального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, на які апелянт посилається у своїй апеляційній скарзі, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч. 3 ст. 78 цього Кодексу.

Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень ч.2 ст.78 КК України. Між тим, у цей період на засудженого не покладені обов`язки, визначені ст. 76 КК України, а отже права ОСОБА_3 у контексті ст. 78 КК України не порушуються.

З огляду на вищевикладене, подання в якому ставиться питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання є недоцільним та передчасним, а посилання органу пробації на закінчення іспитового строку, як на підставу для звільнення його від відбування покарання, помилковим, оскільки відносно ОСОБА_3 складено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення саме в період іспитового строку і остаточне рішення суду по кримінальному провадженню не прийнято , що позбавляє суд дійти висновку щодо вчинення або не вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку, а відтак і вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 165 КВК України, ст. 71, 72, 75, 76, 78 КК України -

УХВАЛИВ:
Подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1