Справа № 476/898/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження внесене 04.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000211 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Возсіятське, Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.07.2007 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 17.01.2008 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 14.04.2010 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 01.02.2012 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 08.12.2015 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 15.05.2016 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- 01.09.2017 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 310 КК України ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі - повністю відбув покарання за вироком,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Іваново Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.12.2010 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 04.07.2011 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вирок змінено, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 01.02.2012 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 03.07.2017 року приблизно о 23:00 годині у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення майна, належне місцевій мешканці ОСОБА_13 , яка є особою похилого віку, з метою особистого незаконного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , взяв з гаражного приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , цвяходер.

04.07.2017 року приблизно о 00:00 годині ОСОБА_6 прийшов до будинку ОСОБА_13 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , через хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння, після чого відразу направився до літньої кухні. Перебуваючи біля вхідних дверей кухні ОСОБА_6 за допомогою цвяходера зірвав замок з вхідних дверей та проник до вказаного приміщення. Знаходячись в приміщенні літньої кухні ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, діючи умисно, таємно заволодів металевою діжкою вартістю 1250 гривень, яку в подальшому виніс за територію домоволодіння останньої, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 1250 гривень.

Вчинивши крадіжку вищевказаної металевої діжки, ОСОБА_6 повернувся до приміщення літньої кухні ОСОБА_13 , звідки з корисних мотивів, діючи умисно, таємно заволодів полімерною діжкою об`ємом 50 л. вартістю 96 грн., металевим балоном для зберігання скрапленого газу вартістю 150 грн. та металевою газовою плитою вартістю 93 грн., які в подальшому виніс за територію домоволодіння останньої, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 339 грн.

Загальний розмір матеріальної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням складає 1589 грн.

Крім того, суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , вчинивши крадіжку вищевказаних речей, повернувся до приміщення літньої кухні ОСОБА_13 з метою забрати з місця злочину цвяходера, з яким він прийшов викрадати майно. В цей час, ОСОБА_13 ввімкнула світло в веранді будинку. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії можуть бути помічені потерпілою, з метою недопущення його впізнання потерпілою, направився в сторону вхідних дверей будинку.

В цей час, з будинку з вилами в руках вийшла потерпіла ОСОБА_13 , яка помітила на порозі ОСОБА_6 , спробувала чинити опір останньому шляхом завдання удару вилами.

Зрозумівши, що його дії стали помічені ОСОБА_13 , бажаючи усунути її опір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому, не передбачаючи настання смерті ОСОБА_13 , хоча за даних умов повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_6 діючи умисно з великою силою наніс ОСОБА_13 удар обома руками в область грудної клітки, від якого остання впала з порогу на бетонну поверхню причілка та стала кликати на допомогу. В свою чергу, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, притиснувши ОСОБА_13 до землі, а лівою рукою прикрив потерпілій рот з метою припинення викрикування останньої прохання про допомогу. Усвідомлюючи, що не може таким чином припинити викрикування потерпілої, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_13 лівою рукою за шию та долаючи її опір, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс останній не менше 5 ударів правою рукою в область голови, від яких ОСОБА_13 втратила свідомість.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_13 завдано тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхньої та нижньої повік обох очей, спинці носа, в видимі склері обох очей, на правій та лівій вушні раковині які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в Єланецькій центральній районній лікарні.

Після спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 залишив останню в непритомному стані, та покинув місце злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.185 КК України визнав, за ч. 2 ст. 121 КК України вину не визнав, вказав, що його дії потрібно кваліфікувати за ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Суду пояснив, що 03 липня 2017 року близько 23 год. разом із ОСОБА_7 вживали алкогольні напої в вдома останнього за адресою АДРЕСА_2 . Оскільки алкоголю виявилось замало, а грошей на придбання горілки не було, вони вирішили викрасти майно ОСОБА_13 , яке вони бачили незадовго до даної події, оскільки працювали у неї по найму, допомагаючи їй по господарству. З цією метою вони разом зайшли до гаража ОСОБА_7 та взяли цвяходер, знаючи, що кухня, де знаходилось майно ОСОБА_13 , зачинялась навісним замком та пішли до місця проживання ОСОБА_13 . До подвір`я потерпілої вони зайшли через відкриту хвіртку. ОСОБА_7 йшов перший та за щось шумно зачепився. Тоді ж в будинку загорілось світло, тому вони вибігли назад через хвіртку на вулицю та заховалися в кущах. Після того, як світло в будинку вимкнулось, він запропонував ОСОБА_7 повернутись до кухні та продовжити вчинення крадіжки. Однак, ОСОБА_7 відмовився і пішов по вулиці в напрямку сільського відділення поштового зв`язку. Він же з цвяходером повернувся до будинку ОСОБА_13 та через хвіртку зайшов на подвір`я останньої і попрямував до приміщення кухні, яка розташована за верандою будинку. За допомогою цвяходеру зірвав з дверей кухні навісний замок. Коли зайшов до приміщення кухні, то помітив металеву бочку об`ємом приблизно 200-250 л, наповнена водою, яку він вилив на підлогу. Біля цієї бочки стояв газовий балон із газовою плитою. Також в літній кухні знаходилась пластикова бочка. Після цього він почав виносити по черзі з літньої кухні: металевий балон для зберігання скрапленого газу, металеву газову плиту, поліетиленову діжку об`ємом на 50 літрів, та металеву діжку об`ємом 200-250 літрів. Дані речі він виносив з приміщення літньої кухні та з території подвір`я житлового будинку ОСОБА_13 , залишаючи їх на узбіччі біля проїжджої частини на вулиці у кущах. Після чого він пішов по вулиці села, де біля приміщення сільського відділення поштового зв`язку помітив обвинуваченого ОСОБА_7 , який сидів на порозі поштового приміщення та палив цигарку. Він підійшов до ОСОБА_7 та повідомив, що речі з приміщення літньої кухні ОСОБА_13 ним викрадені та сховані в кущах біля узбіччя проїжджої частини вулиці, недалеко від житлового будинку ОСОБА_13 . Попросив обвинуваченого ОСОБА_7 допомогти продати викрадені речі. На що останній погодився. Після цього ОСОБА_7 зателефонував знайомому ОСОБА_14 та попросив, щоб той приїхав. Поки чекали на ОСОБА_15 , він разом із ОСОБА_7 перенесли все викрадене майно до іншого місця. Далі він згадав, що забув на місці злочину цвяходер, тому повернувся до подвір`я житлового будинку ОСОБА_13 . Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_13 навпроти кухні, він побачив, що у будинку ввімкнулося світло та з веранди на поріг вийшла ОСОБА_13 , тримаючи в руках вила. Коли він підійшов до ОСОБА_13 , вона замахнулась на нього вилами. Після чого він відштовхнув її рукою, а потім штовхнув двома руками, від чого та впала з порогу на землю спиною, а він упав на землю поруч з нею. ОСОБА_13 схопила його за куртку. Щоб та його відпустила, він вдарив її декілька разів правою рукою в область обличчя, остання почала кричати, він знову її вдарив, після цього ОСОБА_13 вже не кричала. Залишивши ОСОБА_13 , він піднявся та пішов до ОСОБА_7 . Коли прийшов до останнього, там вже був ОСОБА_16 на моторолері. Нічого не розповідаючи їм про ОСОБА_13 , всі разом завантажили викрадене на моторолер та направились до ОСОБА_17 , де продали останньому викрадені речі громадянки ОСОБА_13 . За отримані кошти купили горілки, випили та пішли додому.

Вранці з ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_15 , через деякий час зателефонувала дружина ОСОБА_7 та повідомила, що їх шукають працівники поліції. Поліції повідомили, що вони знаходяться в ОСОБА_15 , звідки їх забрали працівники поліції.

Заявлений прокурором цивільний позов на суму 987 грн. 48 коп. визнав у повному обсязі.

Крім визнання своє вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, його вина підтверджується нижчезазначеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Щодо невизнання вини ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, суд зазначає, що його винна підтверджується нижчезазначеними доказами, а свої дії обвинувачений ОСОБА_6 не вірно дає їм кваліфікацію згідно норм КК України.

Після того, як ОСОБА_6 впав разом з ОСОБА_13 на землю, та почав наносити їй удари в тому числі, щоб ОСОБА_13 перестали кричати та звати на допомогу, не свідчить про необережне тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України:

- Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні суду показав, що вранці біля 07 години 04 липня 2017 року від соціального працівника він дізнався, що вночі було вчинено напад на його бабусю ОСОБА_13 . Коли прийшов до неї додому, то там уже були медичні працівники, які надавали їй допомогу, на обличчі бабусі були сліди побоїв, гематоми, лице було побите. Соціальні працівники сказали, що бабуся лежала на землі біля порогу будинку в крові. Вона була госпіталізована до Єланецької центральної районної лікарні, де не прийшовши до свідомості, померла. Вказав, що бачив сліди злому замка на літній кухні, вирвано за допомогою лому, були вм`ятини на дверях, на літній кухні було мокро, була розлита вода. Викрадене майно йому було повернуто, а саме: діжку, газову плиту, балон, пластиковий бачок. Матеріальних претензій до обвинувачених не має, покарання обвинуваченим просив призначити на розсуд суду;

- Свідок ОСОБА_17 показав, що точної дати не пам`ятає, так як це було 3-и роки тому, проте вказав, що після опівночі, до його житлового будинку прийшов ОСОБА_18 та став його кликати. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що біля моторолера стояли ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , які запропонували продати йому бочку. Він запитав чи бочка крадена, але з темряви вийшов ОСОБА_7 та повідомив, що бочка його. Запропонував за речі 500 грн., ОСОБА_7 торгувався, та просив 700 грн. Потім всі погодилися на 500 грн., занесли у двір нержавіючу бочку, газовий балон, бідон пластмасовий, газову плиту перекинули через паркан, після чого розійшлися. Вранці поїхав в смт. Єланець ремонтувати машину, згодом йому зателефонувала дружина та повідомила, що приходила поліція. Речі віддав працівникам поліції.

Додатково вказав, що добре знає громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , так як вони є мешканцями с. Возсіятське, в судовому засіданні підтвердив, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приносили йому вищевказані речі, які в подальшому були передані працівникам поліції;

- Показами іншого обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно яких останній показав, що 03 липня 2017 року він разом із ОСОБА_6 вживав спиртні напої в нього вдома в АДРЕСА_2 . В ході розмови хтось із них запропонував та вони вирішили викрасти у ОСОБА_13 металеву бочку, щоб потім здати її на металолом, оскільки в останній вони неодноразово допомагали по господарству. Взявши у своєму гаражі цвяходер, направились до домоволодіння потерпілої, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Коли йшли по території двору повз житлового будинку в напрямку кухні, де знаходилась бочка, він ногами зачепився за якийсь предмет, від чого піднявся шум. Відразу після цього у веранді будинку загорілося світло, тому вони із ОСОБА_6 вибігли через хвіртку на вулицю та заховалися в кущах. Бабуся вийшла, покричала та зайшла, не пам`ятає чи виключала вона світло чи ні. ОСОБА_6 запропонував повернутися, щоб викрасти бочку, але він відмовився, оскільки ОСОБА_13 не спала та могла їх побачити. Тому він пішов по вулиці в напрямку до свого будинку, а ОСОБА_6 залишився біля будинку ОСОБА_13 . В центрі села він присів біля пошти на лавку покурити. Через деякий час помітив ОСОБА_6 , коли той підійшов, то спитав де він пропав, та попросив допомогти перенести бочку, на що він відмовився. ОСОБА_6 повідомив, що бочку вже виніс і вона знаходиться в кущах, після цього він погодився допомогти перенести бочку. Разом з ОСОБА_6 пішли до бочки, коли прийшли виявилося, що крім бочки там наявний газовий балон, пластмасова бочка, таганок. Взявши вказані речі разом з ОСОБА_6 пішли в провулок. Запропонував зателефонувати ОСОБА_19 , щоб він приїхав на моторолері і поміг перевести речі. Під час розмови по телефону із ОСОБА_20 , ОСОБА_6 кудись пішов, сказавши, що скоро повернеться. Шутін приїхав через 8-10 хвилин, також прийшов ОСОБА_6 та сказавши, що ходив справляти природні потреби. Далі все викрадене майно він із ОСОБА_6 завантажили до моторолера, всі разом сіли до нього та поїхали до пункту прийому металобрухту. Однак, такий був зачинений, тому запропонували придбати речі ОСОБА_17 . Спочатку до ОСОБА_17 пішов ОСОБА_16 , а вони сиділи з ОСОБА_6 в кущах, коли ОСОБА_17 відмовився купувати, він вийшов та сказав, що речі його. Речі продали за 500 гривень. Отримавши гроші, всі разом: він, ОСОБА_6 та ОСОБА_16 поїхали до сусіднього села, де придбали горілки та чебуреків. Пізніше, взявши 2 літри горілки, разом із ОСОБА_6 пішли до ОСОБА_21 . Через годину йому зателефонувала дружина та повідомила, що до них приїхали працівники поліції. Згодом до будинку ОСОБА_15 приїхали працівники поліції та їх затримали. Вказав, що ОСОБА_6 йому нічого не розповідав про те, що сталося з ОСОБА_13 ;

- Протоколом огляду місця події від 04 липня 2017 року із фототаблицею зображень до нього, згідно якого слідчим в селі Возсіятське Єланецького району Миколаївської області з 10 години 11 хвилин до 12 години 05 хвилин оглянуто територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено відсутність майна в приміщенні літньої кухні, а також виявлено і вилучено: металеву решітку та дві горілки від відсутньої в літній кухні газової плити, п`ять зліпків низу чоловічого взуття, сільськогосподарські вила, волосся з металевої частини цих вил, змив з дерев`яного держака вил та бетонної поверхні поряд із порогом приміщення житлового будинку, навісний замок, металевий цвяходер /Том. 2 а.с. 90-106/;

- Заявою ОСОБА_17 , адресована Начальнику Єланецького ВП, згідно якої ОСОБА_17 добровільно надає для огляду газовий балон, металеву бочку, газову плиту та пластмасову бочку /Том 2 а.с. 107/;

- Протоколом огляду предмету від 04 липня 2017 року із фототаблицею до нього, згідно якого з 13 години 25 хвилин до 13 години 30 хвилин проведено огляд наданих ОСОБА_17 речей: полімерної діжки об`ємом 50 літрів, металевого балону для зберігання скрапленого газу, металевої діжки об`ємом 300 літрів, двохконфорочної газової плити із шлангом та газовим редуктором до неї /Том 2 а.с. 108-111/;

- Постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 06.07.2017 року, згідно якої визнано та долучено до кримінального провадження №000211 в якості речового доказу: металеві обценьки, дві горілки та металеву решітку від невеликої газової плитки, навісний замок, п`ять гіпсових зліпки сліду низу взуття, вила, які були вилучені в ході огляду місця події, а саме території домоволодіння ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та полімерна діжка об`ємом 50 л., газовий балон, газова плита та металева діжка об`ємом 300 л., що 04.07.2017 року були вилучені у свідка ОСОБА_17 , які йому продали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ніч на 04.07.2017 року /Том 2 а.с.112/;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 липня 2017 року, з якого видно, що свідок ОСОБА_17 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 за фотознімком під №3, як особу, яка в ніч на 04 липня 2017 року разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_20 збула йому полімерну діжку, металеву діжку, газовий балон та двохконфорочну газову плиту /Том 2 а.с. 114-116/;

- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05 липня 2017 року з відеозаписом до нього, де обвинувачений ОСОБА_6 вказав на металевий цвяходер, (який він називав обценьками), який належить обвинуваченому ОСОБА_7 , та яким ним було зірвано металеву скобу на дверях приміщення літньої кухні ОСОБА_13 в ніч на 04 липня 2017 року за такими ознаками, як їх товщина, кут заокруглення робочої частини обценьок та їх довжина /Том. 2 а.с. 173-174/;

- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05 липня 2017 року з відеозаписом до нього, де обвинувачений ОСОБА_7 вказав на належний йому металевий цвяходер, (який він називав обценьками), та яким ОСОБА_6 взяв у нього, за такими ознаками, як їх форма та залишками фарби на робочій частині обценьок /Том. 2 а.с. 192-193/;

- Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 13.07.2017 року /Том 2 а.с. 194-195/;

- Висновком судової медичної експертизи № 182 від 13 липня 2017 року, відповідно до якого при проведенні судового медичного експертного дослідження трупа ОСОБА_13 , 1929 року народження, встановлено, що її смерть настала від тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки. Смерть могла наступити за 14-18 годин до розтину трупа, що не суперечить даним карти стаціонарного хворого, де вказано, що смерть наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 о 19 годині 10 хвилин в приміщенні комунальної установи «Єланецька районна лікарня». Крім того, виявлено: крововиливи під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхнього та нижнього повік обох очей, спинці носа, у видимі склери обох очей, на правій та лівій вушних раковинах. Крововиливи в ділянці слизової оболонки нижньої губи справа та в ділянці рота справа, в ділянці підборіддя справа, в підщелепній ділянці справа та зліва, в надлопатковій ділянці зліва та задній поверхні шиї, на лівій молочній залозі, в ділянці тіла грудини, в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці лівого плеча в верхній третині зовнішньої та внутрішньої поверхні, в ділянці лівого передпліччя в нижній третині задньої поверхні, на передній поверхні в верхній третині правого стегна.

Згідно пунктів 2.1.3 В. Г. наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року крововиливи під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхнього та нижнього повік обох очей, спинці носа, у видимі склери обох очей, на правій та лівій вушних раковинах відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно пункту 2.3.3 наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року крововиливи в ділянці слизової оболонки нижньої губи справа та в ділянці рота справа, в ділянці підборіддя справа, в підщелепній ділянці справа та зліва, в надлопатковій ділянці зліва та задній поверхні шиї, на лівій молочній залозі, в ділянці тіла грудини, в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці лівого плеча в верхній третині зовнішньої та внутрішньої поверхні, в ділянці лівого передпліччя в нижній третині задньої поверхні, на передній поверхні в верхній третині правого стегна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в Єланецьку ЦРЛ, куди ОСОБА_13 поступила 04 липня 2017 року о 10 годині 40 хвилин.

Між крововиливами під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхнього та нижнього повік обох очей, спинці носа, у видимі склери обох очей, на правій та лівій вушних раковинах та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Не виключається вірогідність утворення крововиливів в надлопатковій ділянці зліва та задній поверхні шиї, в ділянці лівого передпліччя в нижній третині задньої поверхні внаслідок падіння з положення стоячи, як з прискоренням, так і без такого, або з порогу висотою близько 40 см та ударі задньою поверхнею тіла об тверду поверхню.

Крововиливи під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхнього та нижнього повік обох очей, спинці носа, у видимі склери обох очей, на правій та лівій вушних раковинах є небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх отримання.

Постраждала знаходилась в небезпечному для життя стані після виникнення крововиливів під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхнього та нижнього повік обох очей, спинці носа, у видимі склери обох очей, на правій та лівій вушних раковинах та не могла самостійно прийняти заходи для врятування свого життя та надати собі допомогу.

Згідно пункту 2.1.2 наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинному наслідковому зв`язку /Том 2 а.с. 201-205/;

- Постановою про призначення товарознавчої експертизи від 17.09.2017 року /Том 2 а.с. 219/;

- Висновком експертної оцінки майна від 18 вересня 2017 року, де з врахуванням фізичного стану майна визначена його ринкова вартість, а саме: вартість полімерної діжки об`ємом 50 літрів становить 96 гривень, вартість металевого балону для зберігання скрапленого газу становить 150 гривень, вартість двохконфорочної металевої газової плити становить 93 гривні, вартість металевої діжки об`ємом 300 літрів становить 1250 гривень. Загальна ринкова вартість даного майна без врахування ПДВ складає 1589 гривень /Том. 2 а.с. 220-221/;

Під час дослідження письмових доказів наданих стороною обвинувачення в підтвердження винуватості обвинувачених сторона захисту просила визнати неналежним доказом протокол пред`явлення особи для впізнання свідком ОСОБА_17 (Том 2 а.с. 114-116), оскільки такий не містить ознак, за якими свідок впізнає особу.Крім того захисник вказує, що свідку ОСОБА_17 перед впізнання було пред`явлено ОСОБА_7 , коли працівники поліції везли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в поліцейському автомобілі до відділу поліції, а він повертався з смт. Єланець, тому на прохання працівників поліції вказав на них, як на осіб, які вночі приносили йому речі.

З даного факту суд зазначає, що з протоколу пред`явлення особи для впізнання вбачається, що при пред`явленні свідку ОСОБА_17 для впізнання фотокартки особи, яка вчинила злочин, були надані також ще три фотокартки осіб, які не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, а також відмінностей у зовнішності осіб, які на них зображені.

Ця слідча дія була проведена в присутності понятих та при її проведенні свідок чітко за наведеними ним ознаками впізнав особу на фотокартці під номером три, на якій зображений ОСОБА_7 .

Вказаний протокол має усі необхідні реквізити, складений уповноваженою особою, з забезпеченням неможливості підміни пред`явлених для впізнання фотокарток.

Також, суд вважає, що пред`явлення особи для впізнання проведено з дотриманням визначеного у ст. 228 КПК України порядку. Зокрема, згідно з цим протоколом, на виконання вказаних вимог кримінального процесуального закону, перед пред`явленням особи для впізнання, в тому числі і за фотознімками, у свідка ОСОБА_17 попередньо було з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких свідок бачив цю особу, на що останній повідомив, що зможе впізнати ОСОБА_7 як особу, яка поруч проживає з ним в одному селі. При цьому слід зазначити, що свідок впевнено впізнав ОСОБА_7 як особу, яка продала йому майно в ніч на 04 липня 2017 року.

Крім того в судовому засіданні, вказав, що добре знає громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , так як вони є мешканцями с. Возсіятське, в судовому засіданні підтвердив, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приносили йому речі, які в подальшому були передані працівникам поліції.

Також слід зазначити, що свідок ОСОБА_17 вказав на ОСОБА_6 та ОСОБА_22 04.07.2017 року, а впізнання проводилося 14.07.2017 року, не перед самим впізнанням. Затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбулося 04.07.2017 року з підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі зокрема, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України:

Крім, того органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вчинивши крадіжку вищевказаної металевої діжки (за обвинуваченням зазначеного вище, яке суд визнав доведеним), ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 одразу повернулись до приміщення літньої кухні ОСОБА_13 з метою вчинення крадіжки полімерної діжки об`ємом 50 л., металевого балону для зберігання скрапленого газу та металевої газової плити. В цей час, потерпіла ОСОБА_13 , ввімкнула світло в веранді будинку. ОСОБА_6 усвідомлюючи, що їх дії можуть бути помічені потерпілою, бажаючи завершити їх з ОСОБА_7 злочинний намір і вимкнути світло з метою недопущення їх впізнання потерпілою, направився в сторону вхідних дверей будинку, а ОСОБА_7 в свою чергу залишився в приміщенні літньої кухні, де став чекати на ОСОБА_6 .

В цей час, з будинку з вилами в руках вийшла потерпіла ОСОБА_13 , яка помітивши на порозі ОСОБА_6 спробувала чинити опір останньому шляхом завдання удару вилами.

Зрозумівши, що їх злочинні дії стали помічені ОСОБА_13 , бажаючи заволодіти майном останньої та усунути її опір, у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, у тому числі шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому, не передбачаючи настання смерті ОСОБА_13 , хоча за даних умов повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_6 діючи умисно з великою силою наніс ОСОБА_13 удар обома руками в область грудної клітини, від якого остання впала з порогу на бетонну поверхню причілка та стала кликати на допомогу. В свою чергу, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, підійшовши до ОСОБА_13 , яка лежала на землі та звала на допомогу, притиснув останню до землі, і лівою рукою прикрив потерпілій рот з метою припинення викрикування останньої прохання про допомогу. Усвідомивши, що не може таким чином припинити викрикування потерпілої, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_13 лівою рукою за шию та долаючи її опір, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс останній не менше 5 ударів правою рукою в область голови, від яких ОСОБА_13 втратила свідомість.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_13 завдано тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхньої та нижньої повік обох очей, спинці носа, в видимі склері обох очей, на праві та ліві вушні раковині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в Єланецькій центральній районній лікарні.

Після застосування до потерпілої ОСОБА_13 насильства, небезпечного для життя та здоров`я і спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , залишивши ОСОБА_13 в непритомному стані, повернувся до ОСОБА_7 , якому повідомив про вищевказані події та вчинене відносно ОСОБА_13 насильство.

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усвідомлюючи, що їх дії із таємного викрадення перейшли у відкрите заволодіння шляхом нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, у тому числі шляхом нанесення останній тілесних ушкоджень, діючи спільно у вказаному нападі. З корисливих мотивів, заволоділи полімерною діжкою об`ємом 50 л. вартістю 96 грн., металевим балоном для зберігання скрапленого газу вартістю 150 грн. та металевою газовою плитою вартістю 93 грн., з якими з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 339 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням до іншого приміщення, - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Також органом досудового розслідування у вчинені кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_22 за наступних обставин:
03.07.2017 приблизно о 23:00 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 знаходились за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, де ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 спрямовану на таємне викрадення майна, належного місцевій мешканці ОСОБА_13 , яка є особою похилого віку. З метою особистого незаконного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 разов з ОСОБА_6 взявши з гаражного приміщення житлового будинку де вони знаходилися цвяходер, 04.07.2017 року приблизно о 00:00 годині, прийшли до будинку ОСОБА_13 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Діючи спільно, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 через хвіртку проникли на територію вказаного домоволодіння, після чого відразу направилися до літньої кухні. Перебуваючи біля вхідних дверей кухні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за допомогою цвяходера зірвали замок з вхідних дверей та проникли до вказаного приміщення. Знаходячись в приміщенні літньої кухні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно заволоділи металевою діжкою вартістю 1250 гривень, яку в подальшому винесли за територію домоволодіння останньої, тим самим розпорядилися викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 1250 гривень.

Вчинивши крадіжку вищевказаної металевої діжки, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 одразу повернулись до приміщення літньої кухні ОСОБА_13 з метою вчинення крадіжки полімерної діжки об`ємом 50 л., металевого балону для зберігання скрапленого газу та металевої газової плити. В цей час, потерпіла ОСОБА_13 , ввімкнувла світло в веранді будинку. ОСОБА_6 усвідомлюючи, що їх дії можуть бути помічені потерпілою, бажаючи завершити їх з ОСОБА_7 злочинний намір і вимкнути світло з метою недопущення їх впізнання потерпілою, направився в сторону вхідних дверей будинку, а ОСОБА_7 в свою чергу залишився в приміщенні літньої кухні, де став чекати на ОСОБА_6 .

В цей час, в будинку з вилами в руках вийшла потерпіла ОСОБА_13 , яка помітивши на порозі ОСОБА_6 , спробувала чинити опір останньому шляхом завдання удару вилами.

Зрозумівши, що їх злочинні дії стали помічені ОСОБА_13 , бажаючи заволодіти майном останньої та усунути її опір, у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, у тому числі шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому, не передбачаючи настання смерті ОСОБА_13 , хоча за даних умов повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_6 діючи умисно з великою силою наніс ОСОБА_13 удар обома руками в область грудної клітини, від якого остання впала з порогу на бетонну поверхню причілка та стала кликати на допомогу. В свою чергу, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, підійшовши до ОСОБА_13 , яка лежала на землі та звала на допомогу, притиснув останню до землі, і лівою рукою прикрив потерпілій рот з метою припинення викрикування останньої прохання про допомогу. Усвідомивши, що не може таким чином припинити викрикування потерпілої, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_13 лівою рукою за шию та долаючи її опір, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс останній не менше 5 ударів правою рукою в область голови, від яких ОСОБА_13 втратила свідомість.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_13 завдано тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку та м`які мозкові оболонки з набряком та набуханням тканини головного мозку, масивним суцільним крововиливом в м`які покриви голови з внутрішньої сторони, крововиливами в ділянці верхньої та нижньої повік обох очей, спинці носа, в видимі склері обох очей, на правій та лівій вушній раковині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в Єланецькій центральній районній лікарні.

Після застосування до потерпілої ОСОБА_13 насильства небезпечного для життя та здоров`я і спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , залишивши ОСОБА_13 в непритомному стані, повернувся до ОСОБА_7 якому повідомив про вищевказані події та вчинене відносно ОСОБА_13 насильство.

Доводячи до завершення свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 усвідомлюючи, що їх дії із таємного викрадення перейшли у відкрите заволодіння шляхом нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, у тому числі шляхом нанесення останній тілесних ушкоджень, діючи спільно у вказаному нападі. З корисливих мотивів, заволоділи полімерною діжкою об`ємом 50 л. вартістю 96 грн., металевим балоном для зберігання скрапленого газу вартістю 150 грн. та металевою газовою плитою вартістю 93 грн., з якими з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 339 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_22 органом досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; також напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням до іншого приміщення та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст.187 КК України не визнав. Суду надав покази, що 03 липня 2017 року близько 23 год. разом із ОСОБА_7 вживали алкогольні напої в вдома останнього за адресою АДРЕСА_2 . Оскільки алкоголю виявилось замало, а грошей на придбання горілки не було, вони вирішили викрасти майно ОСОБА_13 , яке вони бачили незадовго до даної події, оскільки працювали у неї по найму, допомагаючи їй по господарству. З цією метою вони разом зайшли до гаража ОСОБА_7 та взяли цвяходер, знаючи, що кухня, де знаходилось майно ОСОБА_13 , зачинялась навісним замком та пішли до місця проживання ОСОБА_13 . До подвір`я потерпілої вони зайшли через відкриту хвіртку. ОСОБА_7 йшов перший та за щось шумно зачепився. Тоді ж в будинку загорілось світло, тому вони вибігли назад через хвіртку на вулицю та заховалися в кущах. Після того, як світло в будинку вимкнулось, він запропонував ОСОБА_7 повернутись до кухні та продовжити вчинення крадіжки. Однак, ОСОБА_7 відмовився і пішов по вулиці в напрямку сільського відділення поштового зв`язку. Він же з цвяходером повернувся до будинку ОСОБА_13 та через хвіртку зайшов на подвір`я останньої і попрямував до приміщення кухні, яка розташована за верандою будинку. За допомогою цвяходеру зірвав з дверей кухні навісний замок. Коли зайшов до приміщення кухні, то помітив металеву бочку об`ємом приблизно 200-250 л, наповнена водою, яку він вилив на підлогу. Біля цієї бочки стояв газовий балон із газовою плитою. Також в літній кухні знаходилась пластикова бочка. Після цього він почав виносити по черзі з літньої кухні: металевий балон для зберігання скрапленого газу, металеву газову плиту, поліетиленову діжку об`ємом на 50 літрів, та металеву діжку об`ємом 200-250 літрів. Дані речі він виносив з приміщення літньої кухні та з території подвір`я житлового будинку ОСОБА_13 , залишаючи їх на узбіччі біля проїжджої частини на вулиці у кущах. Після чого він пішов по вулиці села, де біля приміщення сільського відділення поштового зв`язку помітив обвинуваченого ОСОБА_7 , який сидів на порозі поштового приміщення та палив цигарку. Він підійшов до ОСОБА_7 та повідомив, що речі з приміщення літньої кухні ОСОБА_13 ним викрадені та сховані в кущах біля узбіччя проїжджої частини вулиці, недалеко від житлового будинку ОСОБА_13 . Попросив обвинуваченого ОСОБА_7 допомогти продати викрадені речі. На що останній погодився. Після цього ОСОБА_7 зателефонував знайомому ОСОБА_14 та попросив, щоб той приїхав. Поки чекали на ОСОБА_15 , він разом із ОСОБА_7 перенесли все викрадене майно до іншого місця. Далі він згадав, що забув на місці злочину цвяходер, тому повернувся до подвір`я житлового будинку ОСОБА_13 . Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_13 навпроти кухні, він побачив, що у будинку ввімкнулося світло та з веранди на поріг вийшла ОСОБА_13 , тримаючи в руках вила. Коли він підійшов до ОСОБА_13 , вона замахнулась на нього вилами. Після чого він відштовхнув її рукою, а потім штовхнув двома руками, від чого та впала з порогу на землю спиною, а він упав на землю поруч з нею. ОСОБА_13 схопила його за куртку. Щоб та його відпустила, він вдарив її декілька разів правою рукою в область обличчя, остання почала кричати, він знову її вдарив, після цього ОСОБА_13 вже не кричала. Залишивши ОСОБА_13 , він піднявся та пішов до ОСОБА_7 . Коли прийшов до останнього, там вже був ОСОБА_16 на моторолері. Нічого не розповідаючи їм про ОСОБА_13 , всі разом завантажили викрадене на моторолер та направились до ОСОБА_17 , де продали останньому викрадені речі громадянки ОСОБА_13 . За отримані кошти купили горілки, випили та пішли додому.

Вранці з ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_15 , через деякий час зателефонувала дружина ОСОБА_7 та повідомила, що їх шукають працівники поліції. Поліції повідомили, що вони знаходяться в ОСОБА_15 , звідки їх забрали працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та за ч. 4 ст.187 КК України не визнав, вказав, що його дії потрібно кваліфікувати за ст. 198 КК України заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Суду надав покази, що 03 липня 2017 року він разом із ОСОБА_6 вживав спиртні напої в нього вдома в АДРЕСА_2 . В ході розмови хтось із них запропонував та вони вирішили викрасти у ОСОБА_13 металеву бочку, щоб потім здати її на металолом, оскільки в останній вони неодноразово допомагали по господарству. Взявши у своєму гаражі цвяходер, направились до домоволодіння потерпілої, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Коли йшли по території двору повз житлового будинку в напрямку кухні, де знаходилась бочка, він ногами зачепився за якийсь предмет, від чого піднявся шум. Відразу після цього у веранді будинку загорілося світло, тому вони із ОСОБА_6 вибігли через хвіртку на вулицю та заховалися в кущах. Бабуся вийшла, покричала та зайшла, не пам`ятає чи виключала вона світло чи ні. ОСОБА_6 запропонував повернутися, щоб викрасти бочку, але він відмовився, оскільки ОСОБА_13 не спала та могла їх побачити. Тому він пішов по вулиці в напрямку до свого будинку, а ОСОБА_6 залишився біля будинку ОСОБА_13 . В центрі села він присів біля пошти на лавку покурити. Через деякий час помітив ОСОБА_6 , коли той підійшов, то спитав де він пропав, та попросив допомогти перенести бочку, на що він відмовився. ОСОБА_6 повідомив, що бочку вже виніс і вона знаходиться в кущах, після цього він погодився допомогти перенести бочку. Разом з ОСОБА_6 пішли до бочки, коли прийшли виявилося, що крім бочки там наявний газовий балон, пластмасова бочка, таганок. Взявши вказані речі разом з ОСОБА_6 пішли в провулок. Запропонував зателефонувати ОСОБА_19 , щоб він приїхав на моторолері і поміг перевести речі. Під час розмови по телефону із ОСОБА_20 , ОСОБА_6 кудись пішов, сказавши, що скоро повернеться. Шутін приїхав через 8-10 хвилин, також прийшов ОСОБА_6 та сказавши, що ходив справляти природні потреби. Далі все викрадене майно він із ОСОБА_6 завантажили до моторолера, всі разом сіли до нього та поїхали до пункту прийому металобрухту. Однак, такий був зачинений, тому запропонували придбати речі ОСОБА_17 . Спочатку до ОСОБА_17 пішов ОСОБА_16 , а вони сиділи з ОСОБА_6 в кущах, коли ОСОБА_17 відмовився купувати, він вийшов та сказав, що речі його. Речі продали за 500 гривень. Отримавши гроші, всі разом: він, ОСОБА_6 та ОСОБА_16 поїхали до сусіднього села, де придбали горілки та чебуреків. Пізніше, взявши 2 літри горілки, разом із ОСОБА_6 пішли до ОСОБА_21 . Через годину йому зателефонувала дружина та повідомила, що до них приїхали працівники поліції. Згодом до будинку ОСОБА_15 приїхали працівники поліції та їх затримали. Вказав, що ОСОБА_6 йому нічого не розповідав про те, що сталося з ОСОБА_13 .

В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України, та в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази.

- Докази, які суд дослідив вище за обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України;

- Витяг з ЄРДР від 04.07.2017 року номер кримінального провадження 0000211, дата внесення: 04.07.2017 року о 13:23:44: Фабула: 04.07.2017 року невстановлені особи проникли до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинили напад поєднаний із насильством, небезпечним для життя на ОСОБА_13 , 1929 р.н. з метою заволодіння її майном, спричинивши останій згідно висновку судово-медичної експертизи тяжкі тілесні ушкодження, що в подальшому призвело до її смерті /Том 2 а.с. 86-88/;

- Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 04.07.2017 року, згідно якого гр. ОСОБА_12 заявив: в ніч на 04.07.2017 року невідомі особи проникли на територію домоволодіння ОСОБА_13 та застосувавши насильство заволоділи її майном: бочка нержавіюча, пластмасова бочка, таганок, газовий балон /Том 2 а.с. 89/;

- Розписка від 20.07.2017 року, згідно якої ОСОБА_12 отримав від працівників поліції речі Пронської, а саме газовий балон, газову плитку, полімерну бочку, металевий бак близько 300 л., вила, навісний замок, металеву решітку з двома горілками. /Том 2 а.с. 113/;

- Протокол затримання від 04.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_6 був затриманий о 13:00 год. в с. Возсіятське, Єланецького району, Миколаївської області /Том 2 а.с.117/;

- Протокол затримання від 04.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 був затриманий о 13:00 год. в с. Возсіятське, Єланецького району, Миколаївської області /Том 2 а.с.124/;

- Протоколом огляду трупа ОСОБА_13 від 12 липня 2017 року з таблицею фотозображень до нього, згідно якого при огляді на обличчі, шиї та потилиці виявлено синці та садна темно-фіолетового кольору, синці на лівій стороні грудної клітини, синці на правому бедрі, лівому передпліччі, правому плечі, біля підборіддя, лівої частини плеча /Том. 2 а.с. 132-141/;

- Протокол пред`явлення речей для впізнання від 05.07.2017 року з відеодиском до нього, обвинувачений ОСОБА_6 вказав на газовий балон, що належав ОСОБА_13 та яким він незаконно заволодів в ніч на 04 липня 2017 року, як на такий, що за кількістю газу в ньому відповідає балону, яким він незаконно заволодів з приміщення літньої кухні ОСОБА_13 в ніч на 04 липня 2017 року /Том №2 а.с. 171 - 172/.

- Постанова про доручення призначення адвоката ОСОБА_6 для здійснення захисту за призначенням від 18.07.2017 року, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, документи підтверджуючі повноваження адвоката /Том 2 а.с. 196-200/;

- Постанова про доручення призначення адвоката ОСОБА_7 для здійснення захисту за призначенням від 22.08.2017 року, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, документи підтверджуючі повноваження адвоката /Том 2 а.с. 214-216/;

- Постанова про продовження строку досудового розслідування від 28.08.2017 року /Том 2 а.с. 217-218/;

- Заява ОСОБА_7 про відмову від адвоката ОСОБА_23 /Том 2 а.с. 222/;

- Постанова про доручення призначення адвоката ОСОБА_7 для здійснення захисту за призначенням від 14.09.2017 року, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, документи підтверджуючі повноваження адвоката /Том 2 а.с. 223-225/;

- Документи, що підтверджують родинний зв`язок між померлою ОСОБА_13 та її онуком ОСОБА_12 (який визнаний потерпілим по кримінальному провадженню): паспорт ОСОБА_12 , свідоцтво про народження ОСОБА_24 , свідоцтво про народження ОСОБА_25 /Том 2 а.с. 226-229/;

- Заява ОСОБА_25 від 05.07.2017 року про надання згоди для проведення слідчого експерименту за адресою АДРЕСА_3 /Том 2 а.с. 131/;

- Протокол слідчого експерименту від 05 липня 2017 року з відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , понятих; на файлі з назвою «0041.MTS» містяться пояснення ОСОБА_6 , які він надав в кабінеті слідчого Єланецького ВП, а на файлі «0043.MTS» ОСОБА_6 були відтворені події злочину в АДРЕСА_3 : ОСОБА_6 вказав, яким чином і де саме відбувались події, при яких обставинах він та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення, вказав яким чином вони проникли до домоволодіння ОСОБА_13 , спосіб проникнення до літньої кухні, місцерозташування у даному приміщені викрадених речей, перелік викрадених речей, послідовність дій, спрямованих на заволодіння майном, обставини завдання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, розпорядження викраденим майном. Так згідно наданих ОСОБА_6 свідчень, слідує, що «що позавчора перебував у ОСОБА_7 , випивали, вирішили викрасти бочку у громадянки в якої раніше працювали, зайшли у двір, зірвали замок за допомогою лома, який взяли вдома у ОСОБА_7 , проникли в кухню та перекинули бочку з водою, зачекали доки стече вода, потім взяли бочку та разом з ОСОБА_7 винесли її за територію домоволодіння, потім повернулися за пластмасовою бочкою, газовим балоном та газовою плитою. Коли перебували в літній кухні, на подвір`ї увімкнулося світло, ОСОБА_6 пішов подивитися де увімкнулося світло, в цей момент з будинку вийшла ОСОБА_13 з вилами та намагалася нанести удар вилами, він ухилився від удару, та обома руками наніс удар в область грудної клітини громадянці, від якого остання впала з порогу, після чого пішов на літню кухню. Вказує що ОСОБА_7 в цей момент, перебував на літній кухні, повідомив ОСОБА_7 , що штовхнув громадянку, після чого взяли газовий балон, пластмасову бочку та газову плиту та винесли за території домоволодіння. В подальшому ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_14 , який згодом приїхав на моторолері, викрадені речі загрузили в моторолер та поїхали їх продавати /Том 2 а.с. 163-170/;

- Протокол слідчого експерименту від 05 липня 2017 року з відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_23 , понятих; на файлі з назвою «0048.MTS» містяться пояснення ОСОБА_7 , які він надав в кабінеті слідчого Єланецького ВП, а на файлах «0049.MTS» та «0050.MTS» ОСОБА_7 показав, як він з ОСОБА_26 вирішив викрасти речі та як вони проникали на територію домоволодіння в АДРЕСА_3 : Вказав, що вирішили викрасти бочку, прийшли до домоволодіння, зайшли на території домоволодіння та підійшли до дверей літньої кухні, ОСОБА_6 почав відкривати двері, за допомогою лома, який взяли у нього вдома, в кухню не встигли зайти, так як вийшла громадянка з вилами, та вони покинули подвір`я, та сховався в кущах за територією домоволодіння. Згодом підійшов ОСОБА_6 та запропонував знову піти викрасти майно, на що ОСОБА_7 відмовився, так як їх вже помітили. Через деякий час почук крики громадянки, потім прийшов ОСОБА_6 та виніс за території домоволодіння металеву бочку, газову плиту з балоном та малу пластмасову бочку. Вказані речі він разом з ОСОБА_6 перенесли далі, потім зателефонував ОСОБА_14 , який приїхав на моторолері, погрузили речі та поїхали, здали їх громадянину ОСОБА_27 за 500 гривень. Вказав, що не бачив чи заходив ОСОБА_6 в будинок, вказує, що ОСОБА_6 йому розповів, що громадянка накинулася на нього з вилами, а він її відштовхнув. /Том 2 а.с. 175-182/;

- Заява ОСОБА_25 від 20.07.2017 року про надання згоди для проведення слідчого експерименту за адресою АДРЕСА_3 /Том 3 а.с. 207/;

- Протокол додаткового слідчого експерименту від 20.07.2017 року з відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , понятих; крім свідчень, які ОСОБА_6 надав під час слідчого експерименту 05.07.2017 року, в даному слідчому експерименті ОСОБА_6 більш детально показав послідовність своїх дій щодо нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень /Том 2 а.с. 206-213/.

Неврахування доказів:
- Протокол пред`явлення речей для впізнання від 05 липня 2017 року з відеодиском до нього,згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 вказав на газовий балон, що належав ОСОБА_13 /Том №2 а.с. 171 - 172/.

Суд визнає недопустимим доказом за кримінальним провадженням даний протокол пред`явлення речей для впізнання, так як дана слідча дія проведена з порушенням вимог ч.2 ст.229 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.229 КПК України, річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

При пред`явленні речей для впізнання, відповідно до даного протоколу, обвинуваченому ОСОБА_6 було пред`явлено для впізнання три металевих балона для зберігання скрапленого газу, всі однакового об`єму та червоного кольору, але вентилі які розташовані на балоні відрізняються, а саме в балоні №2 відсутня частина вентиля у виді «маховика», яка чітко відрізняє балон №2 від балонів №1 та №3, внаслідок чого вимоги ч.2 ст.229 КПК України не були виконані в повному обсязі, внаслідок різких відмінностей зовнішнього вигляду даних трьох металевих балонів для зберігання скрапленого газу;

- Суд визнає недопустимим доказом протокол огляду трупу від 12.07.2017 року /Том №2 а.с. 132-141/, так як огляд був проведений без участі судово-медичного експерту або лікаря, чим було порушено ч. 1 ст. 238 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України огляд трупа слідчим, прокурором проводиться за обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити судово-медичного експерта.

Незважаючи на те, що протокол огляду трупу від 12.07.2017 року визнаний недопустимим доказом, іншими доказами підтверджується факт смерті ОСОБА_13 , які суд визнав належними та допустимими, зокрема Постановою від 13.07.2017 року про призначення судово-медичної експертизи та Висновком експерта (експертиза трупа) №182;

Надаючи оцінку слідчим експериментам за участю підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд зазначає наступне:

Версії події, які зафіксовані під час слідчих експериментів за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суттєво різняться між собою.

Так, зі слідчого експерименту, проведеного за участю Кузіва від 05.07.2017 року вбачається, що він разом із ОСОБА_7 проникли на територію домоволодіння ОСОБА_13 , цвяходером зірвали навісний замок на дверях літньої кухні та проникли у приміщення, перекинувши металеву діжку з водою об`ємом приблизно 300 літрів, дочекавшись поки вода стече, він разом із ОСОБА_7 винесли зазначену діжку за межі домоволодіння. Після чого повернулися до літньої кухні ОСОБА_13 з метою вчинення крадіжки полімерної діжки, металевого балону для зберігання скрапленого газу та металевої газової плити. Однак коли вони перебували в приміщенні літньої кухні на подвір`ї увімкнулося світло і ОСОБА_6 направився в сторону вхідних дверей будинку з метою вимкнути світло, в цей момент з будинку на поріг вийшла громадянка ОСОБА_13 з вилами в руках та намагалася вдарити ОСОБА_6 вилами, від удару останній ухилився, та обома руками вдарив ОСОБА_13 , від якого остання впала з порогу на бетону поверхню. Вказує, що ОСОБА_7 в цей момент коли він наносив удар ОСОБА_13 перебував в літній кухні. Після того, як спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_13 , повернувшись до літньої кухні та повідомив ОСОБА_7 , що на поріг вийшла громадянка і він її вдарив, після чого вони разом із ОСОБА_7 заволоділи полімерною діжкою, металевим балоном, газовою плитою та покинули території домоволодіння ОСОБА_13 .

На додатковому слідчому експерименті від 20.07.2017 року, ОСОБА_6 більш детально розповів та показав, як він завдавав удари громадянці ОСОБА_13 та спричинив їх тілесні ушкодження. Також повідомив, що коли завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_13 , ОСОБА_7 перебував в літній кухні.

Водночас, згідно слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 05.07.2017 року вбачається, що він разом з ОСОБА_6 проникли на територію домоволодіння ОСОБА_13 , та намагалися за допомогою цвяходера зірвати навісний замок на дверях літньої кухні, про те не встигли, так як в цей момент на подвір`ї увімкнулося світло і він разом із ОСОБА_6 покинули території домоволодіння. Вказує, що сховався у кущах, через деякий час прийшов ОСОБА_6 та запропонував знову піти до літньої кухні ОСОБА_13 для здійснення крадіжки, на пропозицію ОСОБА_6 відмовився, та залишився кущах, чув деякі крики. Згодом прийшов ОСОБА_6 та повідомив, що ним винесено речі за території домоволодіння ОСОБА_13 і йому потрібно допомога, щоб перенести викрадені речі, на що ОСОБА_7 погодився. Під час перенесення речей зателефонував ОСОБА_14 для того, щоб останній приїхав на моторолері та допоміг їм відвести речі. Вказує, що коли перенесли речі далі від домоволодіння ОСОБА_13 , ОСОБА_6 кудись відлучився, та згодом прийшов.

Водночас показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані суду під час судового розгляду не мають розбіжностей, та відповідають показам ОСОБА_7 , наданих на досудовому розслідуванні під час слідчого експерименту від 05.07.2017 року.

Суд вказує, що згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Частиною 4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 14.09.2020 року по справі №740/3597/17 зазначила, що «отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання обвинуваченого та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК».

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи з наведеного, суд не бере до уваги покази надані ОСОБА_6 під час слідчого експерименту від 05.07.2017 року та додаткового слідчого експерименту від 20.07.2017 року в частині розбіжностей з показами ОСОБА_7 , оскільки частина їх надана в кабінеті слідчого та судом трактується як допит. Інша частина показань ОСОБА_6 в частині розбіжностей з показами ОСОБА_7 , що надані вже на місці події в с. Возсіятське матеріалами справи не підтверджується.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Проте, як зазначено вище, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання (ч.4 ст. 95 КПК України).

Стороною обвинувачення не надано інших доказів, які б підтверджували версію події надану ОСОБА_6 на досудовому слідстві, тому версію обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті суд розцінює як припущення.

Суд зазначає, що ОСОБА_7 послідовно надавав свої покази, що співпадають з показами наданими на досудовому слідстві із показами наданими суду, також дані покази співпадають з показами ОСОБА_6 , що надані в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 17 КК України добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до кримінального правопорушення або замаху на кримінальне правопорушення, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення кримінального правопорушення до кінця. Особа, яка добровільно відмовилася від доведення кримінального правопорушення до кінця, підлягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого кримінального правопорушення.
Ознаками добровільної відмови від злочину є: 1) остаточне припинення особою готування до злочину або замаху на злочин; 2) відмова від злочину з волі самої особи; 3) наявність у особи усвідомлення можливості довести злочин до кінця.
Суд зазначає, що всі три ознаки добровільної відмови від злочину в діях ОСОБА_7 наявні. Суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 добровільно відмовився від крадіжки.

Виходячи з наведеного суд приходить до переконання, та вважає доведеним, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 проникли на територію домоволодіння ОСОБА_13 , та намагалися за допомогою цвяходера зірвати навісний замок на дверях літньої кухні, про те не встигли, так як в цей момент на подвір`ї увімкнулося світло, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 покинули території домоволодіння. Через деякий час ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 знову піти до літньої кухні ОСОБА_13 для здійснення крадіжки, на що ОСОБА_22 відмовився. ОСОБА_6 самостійно таємно здійснив крадіжку металевої діжки, полімерною діжки, металевого балону, газової плити. Згодом ОСОБА_6 повернувся на місце злочину з метою забрати цвяходер та був помічений ОСОБА_13 , діючи умисно з великою силою наніс ОСОБА_13 удар обома руками в область грудної клітки, від якого остання впала з порогу на бетонну поверхню причілка та стала кликати на допомогу. В свою чергу, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, притиснувши ОСОБА_13 до землі, і лівою рукою прикрив потерпілій рот з метою припинення викрикування останньої прохання про допомогу. Усвідомлюючи, що не може таким чином припинити викрикування потерпілої, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_13 лівою рукою за шию та долаючи її опір, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс останній не менше 5 ударів правою рукою в область голови, від яких ОСОБА_13 втратила свідомість.

Апеляційний суд в ухвалі від 09.06.2020 року переглядаючи вирок першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд зазначив, що на основі такого формулювання обвинувачення за ч.3 ст.187 КК України не можна дійти однозначного висновку про те, в якому обвинуваченні ОСОБА_7 визнано винним, чи в нападі на потерпілу ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, чи у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_13 . При цьому не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину. Згідно формулювання обвинувачення можна дійти висновку, що ОСОБА_6 вийшов за межі домовленостей між ним та ОСОБА_7 на вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_13 (ексцес виконавця). В формулюванні обвинувачення не зазначено, яким чином ОСОБА_7 безпосередньо сприяв ОСОБА_6 у застосуванні насильства до потерпілої та яким чином скористався ним для заволодіння майном потерпілої.

Згідно ч.3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у вчиненні злочину в мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу та способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини та мотивів кримінального правопорушення, а також мотиви зміни обвинувачення.
Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення.

Водночас прокурор відповідно до ст. 338 КПК України не скористався своїм правом на зміну обвинувачення в тому числі зміну формулювання обвинувачення.

Так, згідно ч.2 ст. 338 КПК України дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та вину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення не доведено належними доказами поза розумним сумнівом. Суд приходить до загального висновку про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України, що є підставою для їх виправдання.

Щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст. 198 КК України (заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна одержаного злочинним шляхом), суд зазначає наступне.
Так, дійсно, положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, ці положення не вказують на те, що у разі непідтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення, сторона кримінального провадження може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.

Так, згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК України випадках на потерпілого.

Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Тобто дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду Третьої судової палати від 13.01.2021 року у справі №243/1573/17.
Суд зазначає, що змінити правову кваліфікації кримінального правопорушення можливо лише, якщо скоєно однорідний злочин, в якому хоча б частково співпадає об`єктивна сторона злочину (наприклад перекваліфікувати на меншу частину статті за якої обвинувачується особа).

Незважаючи на те, що ст.ст. 185 та 198 КК України перебувають в одному розділі КК України «Злочини проти власності» в них різна об`єктивна сторона злочину, яка підлягає доведенню, а тому суд не дослідивши об`єктивну сторону не інкримінуємого суспільно небезпечного діяння - не може здійснити перекваліфікацію дій на це діяння.

Так як, суд прийшов до переконання про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, то в діях іншого обвинуваченого ОСОБА_6 відсутня кваліфікуюча ознака як вчинення крадіжки «за попередньою змовою групою осіб».

Оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення) та ч. 2 ст. 121 КК України (тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого.
Згідно останньої характеристики ОСОБА_6 наданої ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» останній характеризується нейтрально.
Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, на утриманні не має малолітніх дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі, що є справедливим і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11.06.2020 року апеляційні скарги обвинувачених та захисників задоволено частково, вирок від 08.11.2019 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор та потерпілий взагалі не подавали апеляційні скарги.

Виходячи з наведеного суд не вправі застосовувати більш тяжке покарання ніж покарання застосоване за попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.11.2019 року.

Призначаючи основне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в виді позбавлення волі, суд користується вимогами ч.4 ст.70 КК України, так як після постановлення вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року (Справа № 476/504/17), за яким ОСОБА_6 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та йому було призначено основне покарання, за сукупністю вироків в порядку ч.1 ст.71 КК України в виді 03 /трьох/ років 02 /двох/ місяців позбавлення волі, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 винен ще в інших злочинах, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст.121 КК України, які ним вчинені 04 липня 2017 року, тобто до ухвалення вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року, незважаючи на те, що покарання за останнім вироком від 01.09.2017 року ним повністю відбуте.

Так, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зв`язку з наведеним ОСОБА_6 у строк покарання за даним вироком повністю зарахувається покарання відбуте за вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року у справі №476/504/17.

ОСОБА_6 у письмовому клопотання наданого суду 19.05.2021 року просив перерахувати йому час перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 04.07.2017 року по день ухвалення вироку за правилами зазначеними в ст. 72 КК України в частині один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З даного приводу суд зазначає наступне:

До 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII.

Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України.

Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини 04.07.2017 року, то на нього не розповсюджується дія Закону № 838-VIII, а отже не може бути зараховане покарання в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо заявленого прокурором цивільного позову в інтересах держави в особі Єланецької районної державної адміністрації про відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення на суму 987 грн. 48 коп. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 129 КПК України - ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана злочином, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Єланецької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Єланецька центральна районна лікарня про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, яка полягає у витратах, понесених Єланецькою центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_13 за 8 днів в розмірі 987 гривень 48 копійок слід задовольнити на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій з вини обвинуваченого знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, сума спричиненої матеріальної шкоди підтверджена у повному обсязі наданими суду належними доказами та є обґрунтованою і доведеною. Обвинувачений ОСОБА_6 визнав заявлений позов у повному обсязі.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 326, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки і 6 /шість/ місяців;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 /вісім/ років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 /вісім/ років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року по справі №476/504/17, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 /дев`ять/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 30 червня 2021 року.

ОСОБА_6 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів за даним вироком, зарахувати попереднє ув`язнення в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та повністю відбуте покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року по справі №476/504/17, а саме з 04 липня 2017 року по 29 червня 2021 року (включно).

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, та виправдати за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та виправдати за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, та виправдати за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.05.2021 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, припиняє свою дію з моменту ухвалення даного вироку.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Єланецької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Єланецька центральна районна лікарня про стягнення із ОСОБА_6 витрат на стаціонарне лікування в розмірі 987 гривень 48 копійок - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь Єланецької районної державної адміністрації ( МФО 826013 ГУДСКУ в Миколаївській області, код 240603300, р/р 0159) витрати на стаціонарне лікування в розмірі 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 48 копійок.

Речові докази:

- балон для зберігання скрапленого газу, двохконфорочну газову плиту, полімерну діжку об`ємом 50 літрів, металеву діжку об`ємом 300 літрів, сільськогосподарські вила, навісний замок та металеву решітку з двома горілками від газової плити, які відповідно до зберігальної розписки передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 залишити йому як власнику;

- металевий цвяходер, належний ОСОБА_7 , що переданий на збереження до камери зберігання речових доказів Єланецького ВП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області конфіскувати;

- п`ять гіпсових зліпків сліду взяття, які передані на збереження до камери зберігання речових доказів Єланецького ВП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3