Справа № 539/2614/21
Провадження № 1-кп/539/217/2021
ВИРОК
Іменем України
29 липня 2021 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-технічна, не працюючий, одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 в середині липня 2020 року (точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання як підроблювачем, так і іншою особою для незаконного заволодіння права власності на земельні ділянки, через месенджер «Viber» надав фотографії свого паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків, а також фотографії паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 , яка являється дружиною ОСОБА_7 , а також фотографії паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_8 , яка являється матір`ю ОСОБА_6 , а також фотографії паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_9 з метою подальшого використання інформації з вказаних документів для виготовлення підроблених наказів Головного управління Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та внесення відомостей про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі підроблених наказів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В подальшому вказаними особами здійснено продаж вказаних земельних ділянок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні права на чуже майно, шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також у пособництві в підроблені іншого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
24 червня 2021 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинені ним кримінальні правопорушення:
за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на три роки.
Водночас, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_10 щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяє слідству, дав викриваючі покази на осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, сторони угоди погоджуються на призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст..75 КК України - звільнити його від покарання з випробуванням, з встановленим судом іспитовим строком.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Представник потерпілої особи надав письмову згоду на укладання угоди.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відносяться до категорії проступку та нетяжких злочинів.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, у виді :
за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правпорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, строком на 1 (один) рік.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопоуршень, передбачених:
ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1