Справа № 466/2629/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/464/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), представника установи виконання покарань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№ 30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала мотивована тим, що адміністрація установи не надала достатніх доказів того, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання своїх обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Наявність у засудженого трьох заохочень не свідчать про те що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про задоволення клопотання установи виконання покарань.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він фактично відбув передбачений законодавством строк покарання, який дає підстави застосовувати до нього інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Протягом строку відбування покарання зарекомендував себе позитивно, що підтверджується спільним клопотанням адміністрації виправної колонії та спостережної комісії райадміністрації.

Заслухавши доповідача, доводи учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване (окрім інших необхідних передумов, передбачених ч. 3 ст. 81 КК України), якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі постанова Пленуму ВСУ) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання (п. 17 постанови Пленуму ВСУ).

При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК (пункт 5 постанови Пленуму ВСУ).

Колегія суддів погоджується з оскаржуваною ухвалою та не знаходить підстав для її скасування, оскільки як видно з матеріалів справи, місцевий суд, встановивши, що ОСОБА_7 своєю поведінкою й ставленням до праці не довів своє виправлення, законно й обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також колегія суддів враховує, що сам по собі факт відбуття засудженим необхідного строку покарання, без встановлення передбачених нормою ст. 81 КК України підстав, не є безумовною підставою для застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На переконання колегії суддів, активна участь засудженого у роботах з благоустрою установи виконання покарань (за що йому було оголошено два заохочення - подяки) для нього є обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, згідно із положеннями ч. 3 ст. 107 КВК України.

При цьому колегія суддів враховує і той факт, що рішеннями установи виконання покарань від 09.10.2020 року та 15.01.2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні ст. ст. 100, 101 КВК України та ст. 82 КК України, як небажаючому.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4