24.06.2021
Справа №642/3749/21
Провадження №1-кс/642/1769/21
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, ОСОБА_4 від 08.06.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 17.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_3 як потерпілу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова на постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 08.06.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні. внесеному до ЄРДР 17.02.2021 за № 0000292, про залучення до кримінального провадження як потерпілої.

В обґрунтування скарги вказала, що 17.02.2021 на підставі її заяви та ухвали слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава від 19.01.2021 було відкрито Територіальним управлінням ДБР, розташованому у м. Полтава кримінальне провадження за № 0000292 за ч. 4 ст. 185 КК України відносно працівників Новобаварського ВП ГУНГ1 в Харківській області.

31.05.2021 ОСОБА_3 звернулась до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про залучення її у якості потерпілої у вказаному кримінальному провадженні. Поставною слідчого від 08.06.2021 їй відмовлено у визнанні потерпілою, оскільки за фактом крадіжки у неї грошових коштів, вона була визнана потерпілою у іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому проводилось СВ Новобаварського ВИ ГУНП в Харківській області.

Заявниця не погоджується із вказаною постановою, зазначає, що оскільки кримінальне провадження №0000460 за ч.5 ст.185 КК України, що перебувало у провадженні СВ Новобаварського ВП ГУІ1ГІ в Харківській області, було відкрито за іншим фактом, а саме за фактом крадіжки у ОСОБА_3 грошових коштів 17.03.2020 приблизно о 02:00 годині ночі з металевої шафи, розташованій у приміщені магазину автозапчастин фірми «Евріка» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях. 47/49, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ОСОБА_7 а кримінальне провадження № 00000292, що перебуває у провадженні слідчого ОСОБА_4 , відкрито за іншим фактом, а саме за фактом викрадення в ніч з 19 на 20 березня 2020 року біля будинку АДРЕСА_1 співробітниками Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 належних заявниці грошових коштів у розмірі 14000 доларів США. Тому, в розумінні ч. 2 ст. 51 КПК України вона є потерпілою.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати скаргу без її участі і просили її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про наявні докази в матеріалах справи.

Неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали приходить до такого висновку.

Як видно з матеріалів справи, 23.12.2020 заявницею ОСОБА_3 була подана заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, в порядку ст.214 КІІК України про скоєне працівниками Новобаварського ВИ ГУНП в Харківській області кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжки належних їй грошових коштів.

Заява ОСОБА_3 була зареєстрована в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава. 24.12.2020 за вх. № Я-12992.

Однак, у передбачений ст. 214 КПК України добовий строк, незважаючи на наявність очевидних ознак кримінального правопорушення, відповідні відомості до ЄРДР не були внесені і досудове розслідування не було розпочато.

Така бездіяльність була оскаржена ОСОБА_3 до суду і ухвалою слідчого судді Октябрьского районного суду м. Полтава від 19.01.2021 було зобов`язано уповноважену особу Територіального управління ДБР, розташованому у м. Полтава, внести відомості до ЄРДР за її заявою від 23.12.2020.

17.02.2021 на підставі заяви ОСОБА_3 та ухвали слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтава від 19.01.2021 було відкрито Територіальним управлінням ДБР, розташованому у м.Полтава, кримінальне провадження за № 0000292 за ч. 4 ст. 185 КК України відносно працівників Новобаварського ВП ГУНГ1 в Харківській області.

По суті скоєного кримінального правопорушення - злочину, у заяві від 23.12.2020 ОСОБА_3 було повідомлено наступне:

17.03.2020 приблизно о 02:00 годині ночі ОСОБА_5 .. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою у групі, маючи намір на викрадення грошових коштів ОСОБА_3 які зберігались у металевій шафі, розташованій у приміщені магазину автозапчастин фірми «Евріка». прибули на автомобілі за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 47/49. завчасно розподіливши між собою ролі під час вчинення таємного викрадення майна, відповідно до чого ОСОБА_5 мала залишатись на вулиці, біля автомобіля та сповістити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про будь-яку небезпеку їх викриття, а останні мали зламати металеву решітку та проникнути до приміщення магазину, де таємно викрасти кошти ОСОБА_3 .

Реалізуючи спільний злочинній намір ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проникли до приміщення магазину, звідки таємно викрали кошти ОСОБА_3 в сумі 47 500 доларів США, після чого разом з ОСОБА_5 покинули місце скоєння злочину, розподіливши між собою грошові кошти та розпорядились ними на власний розсуд.

За даним фактом 17.03.2020 за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ч.5 ст.185 КК України та внесені відповідні відомості до ЄРДР під № 0000460.

Після поданої ОСОБА_3 заяви про скоєне кримінальне правопорушення працівники Новобаварського ВГІ ГУ1ІП в Харківській області в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та в ході проведення оперативно- пошукових заходів встановили коло осіб із трьох громадян України, які скоїли даний злочин, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким 19.03.2020 повідомлено про підозру, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій 20.03.2020 повідомлено про підозру.

З метою встановлення викрадених у мене коштів у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000460 були проведені невідкладні обшуки у автомобілі, на якому перемішались ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та за місцем проживання ОСОБА_5 .

Так, в ніч з 19 на 20 березня 2020 року, а саме у проміжок часу із 22:59 год. до 00:53 год. за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 працівниками поліції Новобаварського ВГІ ГУНГІ в Харківській області було проведено обшук, за результатами якого викрадені кошти віднайдено не було.

Але вони й не могли бути виявлені та вилучені у квартирі підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки, як пояснила підозрювана, коли до неї додому прийшли працівники поліції та повідомили, що будуть проводити обшук, тобто близько 22.55 год., вона попросила хвилинку щоб одягтись, та скориставшись наданим їй часом вийшла у кімнату, де зберігала свою частину від викрадених у мене коштів у сумі 14 000 доларів США. Після чого, скориставшись службовою недбалістю працівників поліції, залишившись наодинці, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності у разі виявлення у неї частини викрадених коштів, відкрила балконну раму та викинула у вікно на вулицю 14 000 доларів США.

Після проведення обшуку та після того, як працівники поліції пішли від ОСОБА_5 вона попросила свого чоловіка вийти та забрати викинуті нею кошти. Однак він повернувся без коштів та повідомив ОСОБА_5 що вони відсутні у тому місці, куди вона їх викинула.

Біля будинку в цей час знаходились близько 5-7 працівників поліції Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, які прибули для оперативного супроводження слідчої дії, частина з яких не приймала участі в обшуку. ОСОБА_3 візуально їх спостерігала на певній відстані, однак й не могла припуститись думки, що виконуючи свій службовий обов`язок, та виявивши факт того, що підозрювана викинула зі свого вікна кошти, вони можуть скористатись тим, що їх ніхто не бачить, та викрасти викинуті нею грошові кошти.

Окрім співробітників поліції ніхто не міг знати про те, що ОСОБА_5 викинула гроші з балкону, а отже, більше ніхто не міг їх взяти.

Ці гроші належать ОСОБА_3 і були у неї викрадені 17.03.2020, та повторно було викрадені в ніч з 19 на 20 березня 2020 року біля будинку АДРЕСА_1 , а тому, ОСОБА_3 є потерпілою у даному кримінальному провадженні, оскільки їй спричинені матеріальні збитки у розмірі 14000 доларів США.

За приписами ст. 55 КГІК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, є майно, причому, чуже для винного, яке має певну вартість (наприклад, речі, гроші, цінні метали чи папери та ін).

Таким чином, оскільки викрадені грошові кошти належали ОСОБА_3 , їй спричинено матеріальні збитки, саме ОСОБА_3 , є потерпілою у даному кримінальному провадженні з моменту подачі нею до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтава заяви від 23.12.2020 про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

Оскільки склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України - матеріальний, то передбачає наявність матеріальної шкоди та потерпілого, що у даному кримінальному провадженні.

28.05.2021 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтава ОСОБА_4 було допитано ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000292, як свідка, що не узгоджується із обставинами кримінального правопорушення, а також суперечить положенням ст. 55 КПК України.

Під час допиту ОСОБА_3 повідомила про всі відомі обставини скоєного злочину та зауважила на тому, що викрадені працівниками Новобаварського ВИ ГУНП в Харківській області грошові кошти належать їй, саме їй спричинено майнову шкоду, що також підтверджується і показаннями ОСОБА_5 , а отже ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальному провадженні.

31.05.2021 ОСОБА_3 звернулась до слідчого ОСОБА_4 із письмовою заявою, в якій просила залучити її до кримінального провадження № 0000292 як потерпілого.

15.06.2021 ОСОБА_3 отримала поштою постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 08.06.2021 про відмову в задоволенні клопотання.

В обґрунтування відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 від 31.05.2021 слідчий зазначив, що підстав для визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 00000292 немає, оскільки за фактом крадіжки у ОСОБА_3 грошових коштів, вона була визнана потерпілою у іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому проводилось СВ Новобаварського ВИ ГУНП в Харківській області.

Підставою визнання особи потерпілим у відповідності до ч. 1 ст. 55 КПК України є установлений факт завдання фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди, або факт завдання юридичній особі майнової шкоди.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як встановлено слідчим суддею постанова про відмову у визнанні потерпілим взагалі не містить в мотивувальній частині обґрунтування висновків слідчого щодо прийнятого ним рішення, яке викладено в резолютивній частині, як того вимагає ч. 5 ст. 110 КПК України з урахуванням доводів заявниці у клопотанні від 31.05.2021.

Як видно з оскаржуваної постанови досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 00000292 від 17.02.2021, здійснюється за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка, вчинена у великих розмірах).

Згідно із диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України, кримінально караним є: таємне викрадення чужого майна у великих розмірах.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК, характеризується: 1) дію (таємне, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна); 2) наслідок, який полягає в заволодінні чужим майном; 3) причиновий зв`язок між дією та наслідком; 4) спосіб учинення злочину, що характеризується таємністю.

Таким чином, за ст. 185 КК України є злочином із матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту настання зазначених наслідків. Відсутність вказаних наслідків може свідчити про незакінчений злочин за умови спрямованості діяння на досягнення цих наслідків або про адміністративний чи дисциплінарний проступок.

Однак, як видно із оскаржуваної постанови, заявниці відмовлено у залученні її у якості потерпілої у зв`язку із наявністю статусу потерпілої у іншому кримінальному провадженні за іншим фактом, що не є безумовною і однозначною підставою для визнання або ж, навпаки - не доцільності визнання заявниці потерпілою, оскільки це не узгоджується з об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим при її прийнятті не враховані положення КПК України щодо підстав наданні особі статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а мотиви відмови не обґрунтовані матеріалами кримінального провадження, з урахуванням складу кримінального правопорушень, за яким здійснюється досудове розслідування.

Таким чином, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не враховані вказані положення вимог Закону, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зі змісту даної норми закону випливає, що винесення окремої постанови про визнання особи потерпілою законом дійсно не вимагається.

В той же час, згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цих Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Вимога заявника про зобов`язання визнати її потерпілою в кримінальному провадженні року не підлягає задоволенню, оскільки приписи кримінального процесуального законодавства, не передбачають прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.

Частиною 2 ст.307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м.Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 залучити її до кримінального провадження, внесеного до СРДР за № 0000292 за ч.4 ст.185 КК України, як потерпілого, що виходить за межі повноважень слідчого судді.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи зазначені положення закону, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога про зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_3 в якості потерпілої, задоволенню не підлягає.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303 -307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, ОСОБА_4 від 08.06.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 17.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_3 як потерпілу - задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 08.06.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні. внесеному до ЄРДР 17.02.2021 за № 0000292, про залучення до кримінального провадження як потерпілої скасувати.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань розглянути клопотання ОСОБА_3 від 31.05.2021 шляхом винесення вмотивованого і обґрунтованого рішення в порядку ст. 220 КПК України, про що повідомити заявника.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1