Справа № 132/838/21
Ухвала
Іменем України
"19" березня 2021 р. м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого СВ відділення №1 Хмільницького

РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 17.03.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України, погодженого прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середня спеціальна, непрацюючому, розлученому, раніше судимому 01.02.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

ВСТАНОВИВ:
19 березня 2021 року до Калинівського районного суду Вінницької області із клопотанням звернувся слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК У країни, відносно ОСОБА_5 . Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 01.02.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області по ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Так, 17.03.2021 року біля 17:20 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на відкриту територію автовокзалу м. Калинівка, який розташовується, за адресою: вул. Незалежності, 55, м. Калинівка Вінницької області та проходив повз місця для очікування пасажирів, де перебував потерпілий ОСОБА_7 разом із знайомим ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 , безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальноприйнятних норм поведінки і моралі, з метою самоутвердження та публічного приниження, демонструючи особливу зухвалість, почав ображати ОСОБА_7 , на прохання останнього припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_7 кілька ударів по обличчю.

Крім цього, 17.03.2021 року біля 17:20 год. на відкритій території автовокзалу м. Калинівка, який розташовується по вул. Незалежності, 55, м. Калинівка Вінницької області, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, проходячи повз місця для очікування пасажирів, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому, після чого, не зупинившись на досягнутому, взяв обома руками металевий переносний рекламний щит із надписом «Mobicor» та усвідомлюючи наслідки своїх дій у вигляді отримання тілесних ушкоджень потерпілим, умисно один раз наніс удар даним предметом в область голови ОСОБА_7 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - забійної рани тім`яної ділянки голови зліва, забою м`яких тканин тім`яної ділянки зліва, перелому тім`яної кістки зліва, які згідно довідки судово-медичного експерта належать до тяжких тілесних ушкоджень і являлись небезпечними для життя в момент заподіяння через наявність перелому кісток склепіння черепа.

18.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та 19.03.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст. 296 КК України та ч.1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитом потерпілого ОСОБА_7 від 17.03.2021 р., допитом свідка ОСОБА_9 від 18.03.2021 р., допитом свідка ОСОБА_10 від 18.03.2021 р., допитом свідка ОСОБА_8 від 18.01.2021 р., протоколами огляду речей від 18.03.2021р.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що зазначені докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, а також обрати останньому запобіжний захід.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах (у виді позбавлення волі на строк до 8 років). Крім того, ОСОБА_5 раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, тобто йому відомо про обмеження, які існують в місцях позбавлення волі. Тому співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Крім цього, в ході розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , не дивлячись на те, що відбував покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 307 КК України, лише в 2018 році звільнився з місць позбавлення волі, належних висновків не зробив та продовжує вчиняти злочини проти власності, відносно якого обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України 30.10.2019 року направлено до Калинівського районного суду Вінницької області. Вказане свідчить про те, що існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки, серед іншого не має постійного місця роботи та заробітку. Також, відповідно до довідки-характеристики виданої за місцем проживання ОСОБА_5 , останній характеризується негативно, так як у минулому притягувався до кримінальної відповідальності.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції Європейського суду з прав людини, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків, враховуючи також висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, враховуючи наявність ризиків та високу ймовірність вчинення іншого умисного злочину, застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , мотивуючи доцільність задоволення клопотання органу досудового розслідування, зазначила, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий тяжкий умисний злочин, немає постійного місця роботи та заробітку, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. В зв`язку з цим просить клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заявленого слідчим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з його безпідставністю та заявили клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення слідчого СВ відділення поліції № 1, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, 17.03.2021 року та 18.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 та за № 0000030, були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України, які постановою Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури від 19.03.2021 року об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000090.

18.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та 19.03.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст. 296 КК України та ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В ході розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , не дивлячись на те, що відбував покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 307 КК України, звільнившись в 2018 році з місць позбавлення волі, належних висновків не зробив та продовжує вчиняти злочини проти власності (відносно ОСОБА_5 обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України 30.10.2019 року направлено до Калинівського районного суду Вінницької області), тому існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки, серед іншого не має постійного місця роботи та заробітку. Також, відповідно до довідки-характеристики, виданої за місцем проживання ОСОБА_5 , підозрюваний характеризується негативно, так як у минулому притягувався до кримінальної відповідальності.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Оцінивши доводи наведені у клопотанні та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України. Зокрема такими доказами: допитом потерпілого ОСОБА_7 від 17.03.2021, допитом свідка ОСОБА_9 від 18.03.2021 року, допитом свідка ОСОБА_10 від 18.03.2021, допитом свідка ОСОБА_8 , від 18.01.2021, протоколами огляду речей від 18.03.2021.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Також враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має належного джерела прибутку, вчинив новий умисний злочин, і усвідомлюючи відповідальність за вчинене ним діяння, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також, слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України.

Крім того, за змістом ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи спосіб вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_5 , а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави по даному кримінальному провадженні.

Також з врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178,183, 193, 194, 196-197, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_13 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк утримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, починаючи з 17.03.2021 року по 15.05.2021 року включно.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Ухвала слідчого-судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 23.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1