ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/852/21 Справа № 188/1337/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000174 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2021 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України повернуто прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 не відповідає вимогам п. п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , будучи службовою особою, завдав істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам в особі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Одночасно з цим, відповідно до змісту цього ж акту зазначено, що ОСОБА_7 , діяв як службова особа обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, перераховував кошти Фонду на рахунок відкритий ОСОБА_11 , за будівництво житлового будинку з надвірними підсобними приміщеннями. Тобто, вищезазначене, на думку суду першої інстанції, вказує лише на взаємовідносини між Фондом, в особі ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , тому виклад фактичних обставин взагалі не містить посилань, що внаслідок цих взаємовідносин під час перерахування коштів Фонду на адресу ОСОБА_12 , шкода завдана саме Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Крім того, обвинувальний акт за своїм змістом, містить невідповідності щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 своїми неправомірними діями завдав істотної шкоди в сумі 300 000,00 грн., проте, розмір даної шкоди не відповідає сумі шкоди, встановленій висновком експерта № 23/11.1/224 від 11.01.2020 року, яка складає 306 866,73 грн., на яку сторона обвинувачення посилається в обвинувачення ОСОБА_7 . Отже, за висновками суду першої інстанції, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не встановлений.
Також, суд вважав обґрунтованими доводи сторони захисту в частині зазначення в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення, оскільки відповідно до відкритої загальновідомої інформації, в 2017 році приміщення обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» знаходилося за адресою: м. Дніпро, вул. Комсомольська, 52, а місцерозташування даного Фонду по вулиці Глинки,12 в м. Дніпро змінилось лише 08.05.2018 року. Тобто, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності, які порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення він обвинувачується і порушує його право на захист.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що відповідно до листа юридичного департаменту Дніпропетровської ОДА головним розпорядником бюджетних коштів державного пільгового кредиту індивідуальним сільським забудовникам та витрати, пов`язані з наданням та обслуговуванням державних пільгових кредитів, наданих індивідуальним сільським забудовникам є департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, одержувачем коштів є вищезазначена обласна спеціалізована кредитно-фінансова безприбуткова господарська організація. На зазначені обставини в судовому засіданні наголошував прокурор та представник потерпілого ОСОБА_13 , натомість вони залишились без належної уваги суду першої інстанції. Також зазначає, що в обвинувальному акті зазначена сума шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, а саме 300 000 грн. Водночас посилання суду на висновок експерта № 23/11.1/224 від 11.01.2020 року, згідно з яким така сума складає 306 866,73 грн., є безпідставним оскільки суд не досліджував цей висновок експерта і сума зазначена в ньому визначена з урахуванням пені та вартістю фактично виконаних робіт.
Також вважає необґрунтованими висновки суду щодо місцезнаходження зазначеного фонду, оскільки в судовому засіданні ніким з учасників провадження така інформація не надавалась, а суд фактично почав з`ясовувати обставини кримінального провадження і вийшов за межі вирішення питань, які мають розглядатись на стадії підготовчого судового засідання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції в повному обсязі і з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обвинувачений та його захисники заперечували проти задоволення апеляцінйої скарги прокурора.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Однією з підстав повернення обвинувального акта прокурору, стало те, що в обвинувальному акті неточно зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, оскільки відповідно до відкритої загальновідомої інформації, в 2017 році приміщення обласної спеціалізованої кредитно-фінансової безприбуткової господарської організації «Дніпропетровський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» знаходилося за адресою: м. Дніпро, вул. Комсомольська, 52, а місце розташування даного Фонду по вулиці Глинки,12 в м. Дніпро змінилось лише 08.05.2018 року.
Тобто, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності, які порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення він обвинувачується і порушує його право на захист.
Зазначена вище обставина, знайшла своє підтвердження під час апеляційного провадження і, на думку суду апеляційної інстанції, є істотною обставиною належного дотримання судом норм процесуального закону, зокрема щодо права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, так і для належного визначення суду, в межах територіальної юрисдикції якого вчинений злочин і до юрисдикції якого відноситься дане кримінальне провадження.
За змістом ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону за наявності якого судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає оскаржене рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, і погоджується з тим, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків, а відповідні доводи прокурора вважає необґрунтованими та не знаходить підстав для задоволення його апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000174 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4