О К Р Е М А Д У М К А
Вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.296,ч.3 ст.286,ч.1 ст.185, 70 КК України до 7 ми років позбвавлення волі з позбавленням пава керування транспортними засобами на 3 роки.
На вирок обвинуваченим та його захисником подані апеляційні скарги, у яких ставиться питання про скасування вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді І-ї інстанції.
В обґрунтування апеляційних скарг зазначається про те, що судові дебати були проведені без потерпілого що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про участь якого в судовому засіданні заявляв клопотання прокурор, а обвинувачений не був доставлений до зали судових засідань на оголошення вироку, йому не було роз`яснено судом права, передбачені ч.3 ст.376 КПК України , тобто судове провадження здійснено і без його участі, що є підставою для скасування судового рішення з підстав, передбачених п.п.3,5 ч.2 ст.412 КПК України.
Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 04.03.2021 року апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишені без задоволення, а вирок без зміни.
Використовуючи своє право на викладення окремої думки, вважаю, що апеляційні скарги підлягали задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції , виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що оголошення вироку мало місце без участі обвинуваченого,який перебуває під вартою, і якого не було доставлено в судове засідання, його захисника і прокурора.
Відповідно до вимог ч.1,3 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий в судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження, а також роз`яснює обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, також і право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
За п. 3 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
Згідно з п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Тобто, проголошення судового рішення є обов`язковою стадією судового провадження, яка має провадитися з обов`язковою участю обвинуваченого.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_1 вчинював будь-які дії, які б свідчили про створення перешкод для його участі в судовому засіданні при оголошенні вироку.
Таким чином, проголошення вироку суду без доставки обвинуваченого, який перебуває під вартою, в судове засідання та без участі його захисника , та не роз`яснення обвинуваченому його прав, передбачених ч.3 ст.376 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, за яких вирок суду підлягав у будь-якому разі скасуванню з виконанням вимог ст.415 КПК України.
Судова практика, якою створена можливість проголошення вироку без доставки в судове засідання обвинуваченого, який перебуває під вартою, за умов відсутності даних про його волевиявлення не перебувати при вчиненні такої процесуальної дії, з моєї точки зору,є хибною.
Суддя: ОСОБА_2