Справа № 128/1569/16-к
Провадження №11-кп/801/783/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_11 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2021, якою закрито кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001451 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2021 задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_13 , закрито кримінальне провадження, звільнено ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та звільнено ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Обґрунтовуючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що з часу вчинення злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_7 минуло більше п`яти років, та більше трьох років з часу вчинення злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , обвинувачені не заперечують проти закриття кримінального провадження щодо них з підстави звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому, на підставі ст. 49 КК України, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2021 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом не перевірено чи було перервано строк давності у зв`язку з ухиленням особи від досудового розслідування чи суду та чи було перервано строк давності внаслідок вчинення особою нового злочину. Вказує, що до ОСОБА_8 неодноразово застосовувались приводи. Переконаний в наявності в діях обвинувачених більш тяжкого кримінального правопорушення. Також потерпілий вказує на не вирішення судом його цивільних позовів, пред`явлених до обвинувачених про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; виступ представника потерпілого на підтримку апеляційної скарги; обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін; прокурора, який поклався на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
В той же час, ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).
Законодавець чітко встановив, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду і не вчинила нового злочину. Строк давності це певний проміжок часу з моменту вчинення особою злочину і до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду.
Дотримання вказаних у законі термінів виступає умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності, тобто у разі закінчення строку давності до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду особа звільняється від кримінальної відповідальності.
Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочину невеликої тяжкості, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років; інкриміноване йому правопорушення було скоєне 28.09.2015 і на час судового розгляду минуло більше 5-ти років з часу вчинення обвинуваченим даного злочину. ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до кримінального проступку, за який передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років; інкриміноване йому правопорушення було скоєне 28.09.2015 і на час судового розгляду минуло більше 3-х років з часу вчинення обвинуваченим даного правопорушення.
Відповідно до положень ст. 284 КПК України, якщо під час судового розгляду справи будуть встановлені підстави для закриття справи, кримінальне провадження закривається судом зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так як обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечували проти закриття кримінального провадження, суд першої інстанції правомірно, за наявності передбачених законом кримінально-правових підстав, виніс ухвалу про закриття кримінального провадження.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги про те, що обвинувачені не підлягали звільненню від кримінальної відповідальності через ухилення від суду та можливого вчинення нового злочину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що перебіг давності не зупинявся, оскільки в наданих суду матеріалах відсутні відомості про те, що обвинувачені до закінчення строку давності притягнення їх до кримінальної відповідальності за вчинення даних кримінальних правопорушень ухилялися від кримінальної відповідальності чи вчинили новий злочин.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неправильну кваліфікацію дій обвинувачених, то вони взагалі не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться, а відповідне судове рішення приймається, лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому є обґрунтованими доводи потерплого ОСОБА_11 , що суд першої інстанції при закритті кримінального провадження не вирішив питання з цивільними позовами заявленими останнім до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 закрито, цивільні позови потерпілого ОСОБА_11 підлягають залишенню без розгляду.
При цьому потерпілому слід роз`яснити, що згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід змінити, залишивши без розгляду позови потерпілого, в решті вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2021 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності змінити.
Доповнити резолютивну частину вказівкою про залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_11 .
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4