Справа № 626/2159/21
Провадження № 1-кс/626/649/2021
УХВАЛА

03 серпня 2021 року

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єкатеринбург Російської Федерації, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого водієм ФОП " ОСОБА_6 ", одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого Сахновщинським районним судом Харківської області: 09.02.1994 за ч.3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 24.10.1995 за ч.3 ст. 81, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 16.04.1999 за ст. 17, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна; 12.07.2002 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, відповідно до 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 25.10.2002 за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 21.04.2006 за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 02.10.2008 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 14.11.2012 за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі; 05.12.2012 за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; 16.04.2019 Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000344 від 01 серпня 2021 року ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчий вказує на те, що 01.08.2021 близько 01.30 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за будівлею магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на вчинення статевого акту з ОСОБА_7 , із застосуванням фізичного насильства, здійснив раптовий напад на потерпілу, схопивши та стискаючи її руками за шию, а потім щоб остання не мала змоги чинити опір та кликати на допомогу, завдав потерпілій декілька ударів в різні частини голови, спричинивши гематоми в області правого ока, брови.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, насильницьким шляхом стягнув з ОСОБА_7 жіночі шорти та труси, після чого вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 152 КК України та 01 серпня 2021 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 5 років. Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, а новий злочин вчинив в період відбування покарання з випробуванням.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою провину за ч.1 ст.152 КК України визнав, щиро каявся. Пояснив, що він не має наміру переховуватися від слідства та суду, жодним чином не може та не бажає впливати на потерпілу. Він постійно проживає в м.Красноград Харківської області з дружиною та малолітньою дитиною, працевлаштований.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважав, що надано достатньо доказів на підтвердження підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку: органом досудового розслідування Красноградського РВП ГУНП в Харківській області 01.08.2021 року внесена інформація за №0000344до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 ,. було вручене 01 серпня 2021 року, допитано потерпілу ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 .

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров"я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключного у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п.3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України та не заперечує факт вчинення ним 01 серпня 2021 року кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_4 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він є громадянином України, має постійне місце проживання, мешкає за місцем реєстрації з дружиною та малолітньою дитиною за адресою: АДРЕСА_2 , має постійне місце роботи. Відомості про те, що підозрюваний перебуває на обліку лікаря-психіатра і нарколога відсутні. З цих підстав, є незначним ризик того, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, виїде за межі України, тим самим сховається від слідства та суду.

При цьому суд звертає увагу, що не надано доказів того, що існують ризики, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілоу, свідків.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе, передбачені пунктом 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявним ризикам не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням всього викладеного, слідчий суддя вважає, що не надано достатніх доказів щодо необхідності застосування до підозрюваного такого суворого запобіжного заходу як взяття під варту і можливо застосувати стосовно ОСОБА_4 більш м"який запобіжний захід. На думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі ст.ст.176,177,178,181,183,184,193,194,196,309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період з 23-ї години до 05-ї години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк перебування під домашнім арештом ОСОБА_4 в межах 60-ти діб, а саме до 01 жовтня 2021 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники поліції, що здійснюють контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з"являтися у житлове приміщення цієї особи, вимагати надавати будь-яких пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1