печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3101/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м. Києві та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою в порядку ст. 303 КПК України про скасування постанови від 11.01.2019 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

11.01.2019 ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР у м. Києві з заявою про залучення до провадження за № 0000027 від 18.12.2018, як потерпілого.

Постановою слідчого другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 11.01.2019 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Не погоджуючись з наведеним, заявник просив визнати ОСОБА_3 потерпілим, зобов`язати слідчого залучити його до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000027 від 18.12.2018 року.

Особа, що подала скаргу, слідчий в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу, слідчий не з`явилися в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не подав заяву про розгляд справи у його відсутність, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 18.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

11.01.2019 ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР у м. Києві з заявою про залучення до провадження за № 0000027 від 18.12.2018, як потерпілого.

Постановою від 11.01.2019 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 18.12.2018. Не погоджуючись з наведеним, заявник просив визнати його потерпілим, зобов`язати слідчого залучити його до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000027 від 18.12.2018 року

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим,ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми,слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні заявника потерпілим у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому скаргу слід задовольнити.

Разом з тим, слідчий суддя вважає вимоги скарги ОСОБА_3 в іншій частині, передчасними, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 93,94,303, 305-307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м. Києві та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 11.01.2019, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 18.12.2018 року.

Зобов`язати компетентних посадових ТУ ДБР у м. Києві вчинити дії відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 18.12.2018 року.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1