ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/441/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1859/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд відмовив у задоволенні подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що не знайшли в суді свого підтвердження доводи про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже довів своє виправлення, а цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

При цьому судом враховано, що ОСОБА_7 засуджений 25.09.2009 року Апеляційним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, п.6 ч.2 ст.115,ч.3 ст.187,ст.70,ст.71КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, засуджений вину у вчиненому злочині під час розгляду судом кримінального провадження визнав, за весь час відбування покарання має 14 заохочень, 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

До того ж, ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягається вже впяте; має незняті непогашені в установленому законом порядку судимості; два рази умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, однак продовжив вчиняти нові злочини в період УДЗ.

Також суд взяв до уваги дані про особу засудженого ОСОБА_7 та його поведінку, які переважно свідчать про те, що позитивно він себе почав проявляти фактично лише з початку 2019 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 2009 року, зазначене свідчить про те, що засуджений пристосовується, позитивно почав себе проявляти лише перед відбуттям необхідної частини покарання для УДЗ.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про умовно-достроково звільнення його від відбування покарання.
Зазначає, що рішення суду є необґрунтованим. Вважає, що судом не було враховано, що він став на шлях виправлення, працює, має 14 заохочень, тобто своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку засудженого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив ухвалу районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне.
Засуджений ОСОБА_7 раніше судимий :
1) 02.10.2003 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст.185 до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строки 2 роки;
2) 05.12.2003 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст.185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі ;
3 ) 27.01.2004 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 10.01.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 5 днів;
4) 06.03.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, Звільнений 28.05.2009 року умовно достроково на невідбутий строк 8 місяців 11 днів.
ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 25.09.2009 року за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 , ст. 70 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.03.2007 року та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Початок строку : 30.05.2009 року. Кінець строку : 30.12.2021 року.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.07.2019 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 1 червня 2009 року по 30 жовтня 2009 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зі змісту характеристики на засудженого, слідує, що засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 30 травня 2009 року.
За час утримання в Артемівському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 08.09.2009 року до 09.12.2009 року відбував покарання в Донецькому слідчому ізоляторі. За час відбування покарання в установі режим тримання не порушував, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 09.12.2009 року до 01.10.2015 року відбував покарання в Слов`яносербській виправній колонії (№60), характеризувався посередньо, допускав порушення встановленого режиму тримання, за що мав два дисциплінарні стягнення , які погашено у встановленому законом порядку , заохочувався чотири рази.
З 11.02.2016 року до 16.09.2019 року відбував покарання в Алчевській виправній колонії (№13). За час відбування покарання в установі характеризувався посередньо, допускав порушення встановленого вимог режиму тримання, за що мав два дисциплінарні стягнення. Але під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав чотири заохочення.
З 16.09.2019 року відбуває покарання в Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)». За час лікування та відбування покарання в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи,за що був заохочений шість разів.
У зв`язку з відсутністю обсягів виробництва згідно ст. 118 КВК України добровільно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою установи і прилеглої території. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.
Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.
Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Подолання алкогольної м та наркотичної залежності», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. До участі у реалізації програм відноситься добре.
Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Стосунки доброзичливі.
За вироком Апеляційного суду Донецької області від 30.05.2009 року має позов на суму 214 грн. 27 коп. Виконавчі листи до установи не надходили.
Рішенням комісії виправної колонії від 15.07.2019 року йому мвідмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким до одужання.
Рішенням комісії виправної колонії від 16.07.2019 року засудженому відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений з 2010 року має 14 заохочень, зокрема, за сумлінну поведінку і ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки, а також 4 стягнення у 2013 р., 2014 р., 2016 р., 2018 р. у вигляді поміщення в ДІЗО, попередження та оголошення суворої догани за виготовлення, зберігання та вилучення заборонених предметів, які у встановленому законом порядку зняті та погашені .
Крім того, колегія суддів враховує , що ОСОБА_7 відбуває покарання за ч. 3 ст. 15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, а також за ч.3 ст.187 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.
Між тим, колегія суддів враховує , що ОСОБА_7 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, двічі умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, вчинив нові злочини під час невідбутої частини покарання, що в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку засудженого ОСОБА_7 , направлену на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності, та не свідчить про те, що він стає на шлях виправлення і перевиховання.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, оскільки з характеристики на засудженого вбачається, що позитивно проявляти себе він почав лише з початку 2019 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 2009 року. Крім того, рішенням комісії Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» від 16.07.2019 р. ОСОБА_7 у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.
Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними ,так як вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді