Дата документу 28.04.2021 Справа № 331/1844/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1844/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/460/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія АР Крим, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, офіційно неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції запорізької області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

10 квітня 2021 року близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на вбивство свого знайомого ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті здійснив поверхні нижньої третини лівого стегна, що в подальшому спричинило настання смерті ОСОБА_10 на місці події.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10 квітня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 6).

11 квітня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 52-54).

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що доведено обґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання вищевказаному ризику.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що підозрюваний скоїв тяжке кримінальне правопорушення (злочин) за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджується тим, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також, що після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний одразу до правоохоронних органів з дійовим каяття не звернувся, зник з місця його скоєння, сховав знаряддя злочину, усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідтворність послідуючого покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Зауважує, що вказані обставини також свідчать про соціальну небезпеку ОСОБА_7 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень.
Крім того вказує, що знаходячись на свободі, ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на свідків, оскільки свідками події вчинення злочину є знайомі та інших осіб, які являються свідками по кримінальному провадженню, також знищити інші сліди злочину, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор зауважує, що при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, проте, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, поведінку підозрюваного після вчинення злочину, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування.
Крім того вказує, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_7 необґрунтована, оскільки його дії потрібно кваліфікувати як самооборону, що є злочином середньої тяжкості. Вказав, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Зауважив, що ОСОБА_7 добровільно прийшов до райвідділу, до суду першої інстанції для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до судового засідання апеляційного суду. Зазначив, що свідків за місцем проживання вже допитали.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що він сам прийшов до райвідділу та повідомив про скоєння злочину. Зауважив, що умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого в іншому кримінальному провадженні, він не порушував.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст.ст. 110, 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, і на думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст.ст. 94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні, та додані до клопотання документи у їх сукупності для прийняття обґрунтованого процесуального рішення.
Вказані порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
При розгляді клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, колегія суддів вважає, що доводи про наявність таких ризиків є обґрунтованими, тобто заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, в тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів, негативну характеристику, яка надана свідком ОСОБА_11 (а.с. 32-36), а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні та наявність місця реєстрації на території Сумської області, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.
Крім того, апеляційний суд враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, яка має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Колегія суддів погоджується і з існуванням ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливістю незаконного впливу на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України
Встановлені ризики є високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, який був застосований слідчим суддею, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до райвідділу не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, оскільки поведінка підозрюваного після вчинення інкримінованого йому злочину, зокрема, що останній покинув місце події, свідчить про спробу уникнути від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосування насильства, колегія суддів вважає за необхідне не визначити розмір застави, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції запорізької області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000252 від 10 квітня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 червня 2021 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 10 червня 2021 року включно.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4