Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5422/21
Провадження №1-кп/523/1104/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002032 від 20.06.2020р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, базової середньої освіти, перебуваючого у цивільному шлюбі, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину 3 років, не працюючого, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

За змістом обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

Встановив:

19.06.2020 року приблизно о 19:10 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №28, розташованому по вул. Лиманній у м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, підійшовши ззаду до раніше незнайомої йому ОСОБА_5 , шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок плетіння «бісмарк» вагою 17гр., на якому висіла золота підвіска у вигляді знаку зодіаку «Терези» вагою 2гр. загальною вартістю 20000 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 20000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті період часу, влітку 2020 року у вечірній час приблизно о 19:00 годині гуляв на вул. Лиманній у м. Одесі, попереду нього йшла незнайома молода жінка, раптово у нього виник намір на викрадення чужого майна. Наздогнавши потерпілу, він шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок з підвіскою, та втік з місця скоєння злочину. В подальшому викрадене майно здав до ломбарду, частину отриманих грошових коштів передав дружині, решту залишив собі, розпорядившись ними на власний розсуд.

Вину визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, щиро розкаюється, причину свого вчинку пояснив тяжким матеріальним становищем, був без роботи, хворів малолітній син.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.2КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненого повторно та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України визнаний таким, що не має судимості, відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування перебував у розшуку, ухилявся від досудового розслідування, не працевлаштований, у м. Одесі та Одеській області не має місця проживання, з показів обвинуваченого вбачається, що він вів полу бродячий спосіб життя, проживав у палатці, крім цього на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення інших корисних злочиніву Харківській та Дніпропетровських областях, що підтверджується наданими стороною обвинувачення документами, долучених до матеріалів судового провадження, та характеризує ОСОБА_4 як особу схильну до вчинення злочинів, при цьому його посилання на наявність утриманців є безпідставним, оскільки будь-яких доказів суду не надано, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, що підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_5 .

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, суд відносить його щире каяття, повне визнання своєї провини.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися, залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 , в ході досудового розслідування та під час судового провадження не пред`являвся. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Матеріали кримінального провадження за №0002032 від 20.06.2020р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд, з урахуванням санкції ч.2 ст.186 КК України, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину; характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, те, що він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів майнової спрямованості, не працює, не має постійних легальних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, враховуючи спосіб його життя, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Крім цього суд приймає до уваги, що під час судового провадження відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 23.04.2021р. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити не змінною - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26.02.2021 року (відповідно протоколу затримання особи в порядку ст.191 ч.1 КПК України від 26.02.2021р., відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси за №523/9795/20 (Пр. №1-кп/523/648/21) від 17.02.2021р. про дозвіл на затримання.)

Матеріали кримінального провадження за №0002032 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2020 року зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1