Справа № 646/5168/21
№ провадження 1-в/646/307/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_3 , погоджене головою спостережної комісії ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, раніше судимого: 1) 10.11.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 20.03.2017 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 3) 21.03.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 4) 20.05.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
У С Т А Н О В И В:
До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. За період відбування покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» характеризується позитивно, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи заохочувався 3 рази, працевлаштований на дільниці «Ливарня» за фахом ливарник металів з відрядною оплатою праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу, підтримує доброзичливі стосунки з сестрами. За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський, в колективі засуджений не конфліктний. У скоєному злочині вину визнає. За вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року має майновий позов на загальну суму 321,07 грн., з яких добровільно сплачено 321,07 грн., за вироком суду від 20 березня 2017 року - у розмірі 246 грн., з яких добровільно сплачено 246 грн. , за вироком суду від 21 березня 2019 року - у загальному розмірі 5955 грн., з яких добровільно сплачено 715 грн. Станом на день звернення з поданням засуджений ОСОБА_5 відбув 2 роки 9 місяці 8 днів, невідбута частина складає 4 місяці 22 дні. На підставі викладеного адміністрація ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» разом із спостережною комісією в Основ`янському районі м.Харкова вважають, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 та просив його задовольнити.
Представник адміністрації Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений належним чином.
Засуджений ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд подання без його участі.
Суд, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно дострокове звільнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 26 жовтня 2018 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 липня 2019 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року залишено без змін.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року набрав законної сили 09 липня 2019 року.
Початок строку відбування покарання 26 жовтня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 26 грудня 2021 року.
Зі змісту характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 , погодженої в.о. заступника начальника колонії з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_8 та затвердженої начальником ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_3 слідує, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 27 жовтня 2018 року.
З 27 жовтня 2018 року по 29 липня 2019 року перебував у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 29 липня 2019 року по 10 січня 2020 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.
З 10 січня 2020 року по 03 березня 2020 року перебував в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 03 березня 2020 року по 10 липня 2020 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався позитивно, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи заохочувався 1 раз.
З 10 липня 2020 року по 24 липня 2020 року перебував в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 24 липня 2020 року по 24 грудня 2020 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався позитивно, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи заохочувався 1 раз.
З 24 грудня 2020 року по 22 січня 2021 року перебував у лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 22 січня 2021 року по 13 липня 2021 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався позитивно, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи заохочувався 1 раз.
З 13 липня 2021 року по 22 липня 2021 року перебував у лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 22 липня 2021 року відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», за час перебування вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку установи не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, на даний час характеризується позитивно. Працевлаштований на ливарній дільниці за фахом ливарник металів та сплавів з відрядною формою оплатою праці, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні роботи, виконує роботи із самообслуговування та має достатній рівень необхідних навичок. За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Утримує у чистоті та порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», до реалізації програм ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу. Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з сестрами шляхом листування, телефонних дзвінків, отримує передачі.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 29 липня 2021 року, засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має три заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, до дисциплінарної відповідальності не притягався.
З довідки, виданої головним бухгалтером Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_9 , вбачається, що згідно з вироком Київського районного суду м. Хаоркова від 10 листопада 2016 року засуджений ОСОБА_5 добровільно сплатив судові витрати у сумі 321,07 грн. За вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року засуджений ОСОБА_5 добровільно сплатив судові витрати у розмірі 246 грн. За вироком Кивїського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року засуджений ОСОБА_5 добровільно сплатив судові витрати у розмірі 715 грн.
Зі змісту довідки щодо працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_5 станом на 05 липня 2021 року працевлаштований на ливарній дільниці цеху №3 підприємства установи за фахом ливарник металів та сплавів з відрядною формою оплати праці.
Згідно з довідкою про заробітну плату засуджений ОСОБА_5 у період з серпня 2019 року по травень 2021 року працював, за що отримував заробітну плату.
Як слідує зі змісту медичного висновку на засудженого від 30 червня 2021 року, останній має діагноз хронічний коліт невстановленого генезу.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, позитивною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, тому суд вважає за можливе задовольнити подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_3 та звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково.
На підставі ст.81 КК України, ст.154 КВК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року, умовно достроково на невідбутий строк покарання 4 (чотири) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1