Провадження № 1-кп/761/1876/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Макіївка Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (Центр надання соціальних послуг),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005738 від 01 серпня 2020 року),

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Судом, у відповідності до частини третьої статті 331 КПК України, поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до спливу двомісячного строку, який закінчується 07.04.2021.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час застосування запобіжного заходу на досудовому слідстві не зменшилися. Вони встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, він немає визначеного місця проживання в місті Києві, не працює, міцних соціальних зв`язків немає, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також та незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Враховуючи наведене, прокурор вказує, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам, у зв`язку з чим просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження йому запобіжного заходу та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки він процесуальні обов`язки не має наміру порушувати, а в ІТТ до нього застосовують психологічне насильство.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді від 08.02.2021 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 терміном до 07.04.2021.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, санкцією якої визначене покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної статтею 12 КК України, він не має постійного місця проживання у місті Києві, не працює, суспільно-корисною робою не займається, сім`ї немає, що у своїй сукупності свідчить про відсутність соціальних зв`язків останнього, у зв`язку з чим суд вважає наявним ризик переховування від суду.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає даний обов`язок на сторону обвинувачення.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підстав для зміни на даний час запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою, зважаючи на відсутність будь-якого належного обґрунтування існування стримуючих факторів для останнього та продовження подальшого існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України суд не вбачає.

Будь-яких підстав, які б могли свідчити про можливість обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності стримуючих факторів для обвинуваченого, які б запобігали ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України, встановлено не було та висновків суду про необхідність продовження дії запобіжного заходу не спростовує.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про наявність підстав для зміни йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання не обґрунтовані доказами, які давали б підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав на даний час для задоволення його клопотання про зміну запобіжного заходу.

Однак, враховуючи заяву ОСОБА_4 в судовому засіданні про застосування до нього психологічного насильства, суд вважає за необхідне зобов`язати начальника Ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві забезпечити перевірку даної заяви та здійснити заходи, спрямовані на попередження та недопущення будь-якого насильства в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві по відношенню до ОСОБА_4 .

Аналіз та оцінка зазначених обставин дає підстави суду для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві, відповідно до застосованих до нього заходів безпеки, без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 182, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві, строком на 60 днів, терміном до 03 червня 2021 року включно.

Зобов`язати начальника Ізолятора тимчасового тримання ГУНП у м. Києві забезпечити перевірку заяви ОСОБА_4 про застосування до нього психологічного насильства та здійснити заходи, спрямовані на попередження та недопущення будь-якого насильства в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві по відношенню до ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення лише в частині продовження запобіжного заходу.

Суддя: