Справа № 646/927/21
№ провадження 1-кп/646/507/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2021 року місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засіданьЧервонозаводського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 03 листопада 2020 року у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Зміївського р-ну Харківської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06 грудня 2006 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
- 17 жовтня 2007 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, 06 жовтня 2010 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк один рік один місяць девятнадцять днів;
- 12 квітня 2013 року Зміївським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до одного місяця арешту, 14 травня 2013 року звільненого з Харківського СІЗО (№ 27) за відбуттям строку покарання;
- 04 червня 2013 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;
- 16 серпня 2016 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 70, 71 КК України до шести років одного місця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 17 березня 2017 року за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
11 лютого 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 03 листопада 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 02 листопада 2020 року близько 15 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Mobilike», де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, будучи упевненим, що його дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, з полиці відкритої вітрини магазину вчинив крадіжку автоматичного тримача для телефону торгівельної марки «Носо» моделі S-1, вартістю 511 гривень, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року на підставі ст. 368 КПК України поновлено судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні, оскільки при вивченні даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 з`ясувалася обставина наявності у останнього непогашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення кримінального правопорушення проти власності, що впливає на кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
15 квітня 2021 року прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова у порядку ст. 338 КПК України складено обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням.
ОСОБА_3 02 листопада 2020 року близько 15 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, будучи упевненим, що його дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, з полиці відкритої вітрини магазину вчинив крадіжку автоматичного тримача для телефону торгівельної марки «Носо» моделі S-1, вартістю 511 гривень, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує та пояснив про обставини, викладені в обвинувальному акті.

У судовому засіданні потерпілий - фізична особа-підприємець ОСОБА_5 пояснив про оставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, надавши в подальшому суду заяву про розгляд справи після зміненого прокурором обвинувачення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України за його відсутності, та призначення покарання на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки.
2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 ції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та висновки судової експертизи, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
4. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, епізод злочинної діяльності, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, після відбування покарання у місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та продовжив злочинну діяльність.
Крім того, у судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує покарання, та обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Разом з цим, суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.ст. 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого, а також сприяти його виправленню, тобто відповідає меті покарання.

При цьому, призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
5.1. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлений.
5.2. Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

5.3. Процесуальні витрати
Процесуальні витрати, а саме витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 6/2474СЕ-20 від 11 листопада 2020 року в розмірі 817,25 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
5.4. Речові докази
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
5.5. Заходи забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з відсутністю підстав застосування спеціальної конфіскації, накладений в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року арешт майна, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року на тимчасово вилучене 02 листопада 2020 року під час огляду за участю ОСОБА_3 майно, а саме: автоматичний тримач для телефону торгівельної марки «Носо», моделі «S1», в заводській упаковці, без пошкоджень шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-яким особам.

Речові докази по справі: автоматичний тримач для телефону торгівельної марки «Носо», моделі «S1», в заводській упаковці, без пошкоджень, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області за квитанцією № 1133, після набрання вироком законної сили повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2474СЕ-20 від 11 листопада 2020 року (вартість експертизи 817,25 грн.) стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1