Справа № 635/482/21
Провадження № 1-в/635/198/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; початок строку покарання - 18 грудня 2017 року; кінець строку покарання 18 грудня 2021 року. З 02 жовтня 2018 року ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»; за час відбування покарання характеризується позитивно, має 4 заохочення, стягнень не має, працевлаштований, щомісячно сплачує заборгованість за цивільним позовом; підтримує соціальні зв`язки з рідними: матір`ю та братом; має постійне зареєстроване місце проживання.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець села Халтурне Карлівського району Полтавської області, громадянин України, має середню освіту, неодружений, раніше засуджений за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2002 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 29 травня 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 08 днів; вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2009 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11 вересня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 08 місяців 27 днів; вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2013 року за ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 27 днів позбавлення волі; вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяці 22 дні; вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2020 року, задоволено клопотання ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КПК України, відносно ОСОБА_4 та постановлено вважати останнього засудженим за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України; визначено ОСОБА_4 покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі; на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів до покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03.04.2018, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 11 липня 2018 року. Кінець стоку покарання 18 грудня 2021 року.

За даними характеристики на засудженого, з 11 липня 2018 року ОСОБА_4 тримався в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав. З 23 вересня 2018 року відбував покарання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 02 жовтня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень має; з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи 5 разів, порушення умов тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався; працевлаштований у майстерню установи на дільницю з виготовлення одноразових капців; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи у роботі не проявляє; до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. За висновком характеристики ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України передчасно.
Станом на 08 квітня 2021 року ОСОБА_4 відбув 2 роки 8 місяців 28 днів фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 8 місяців 10 днів.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення проступку, характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, за час відбування покарання не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та заохочувався 5 разів адміністрацією установи лише з метою стимулювання правослухняної поведінки, працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи у роботі не проявляє, тому вказані обставини не є цілком переконливими для суду, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2018 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та суд відмовляє засудженому в задоволенні клопотання про його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1