Справа № 632/1078/20
провадження № 1-кп/632/25/21

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого електрозварником у ФО-П ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 умисно заподіяв ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

Так, 26 квітня 2020 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля продуктового магазину, розташованого поруч із будинком АДРЕСА_3 , де також знаходився раніше знайомий обвинуваченому ОСОБА_5 .

Під час спілкування між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на грунті особистої неприязні стався конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи із особистої неприязні, умисно наніс по голові ОСОБА_5 чотири удари дерев`яною битою, яку мав при собі.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 тяжку закриту черепно-мозкову травму із синцями в лівій навколоочній ділянці ( НОМЕР_1 ,5см) і на лобі зліва із заходженням на скроневу ділянку ( НОМЕР_2 ,5см), крововиливом в білонну оболонку лівого ока на всьому протязі, переломом кісток носу, крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку (пластинчата субдуральна гематома лівої скроневої ділянки), геморагічним забоєм лівої скроневої та лобової долі головного мозку, багатоуламковим переломом луски лівої скроневої кістки з імпресією кісткових уламків, лінійним переломом пірамідки лівої скроневої кістки, множинними переломами кісток лицьового черепа (перелом клиноподібної кістки, який розповсюджується на латеральну стінку лівої основної пазухи і суглобову поверхню нижньощелепного суглобу, множинно-уламковий перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з імпресією кісткових уламків до 4 мм, перелом виличної кістки зі зміщенням) - тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, визнав повністю, про обставини вчиненого показав, що він протягом тривалого часу знайомий з ОСОБА_5 , із яким у нього склалися особисті неприязні стосунки.

Під час декількох зустрічей між ними на цьому грунті постійно виникали сварки.

26 квітня 2020 року близько 23 години 30 хвилин він, обвинувачений, знову зустрів ОСОБА_5 поруч із магазином, що розташований між будинками АДРЕСА_3 і АДРЕСА_3 .

За цих обставин між ними відбулася розмова, яка на грунті особистої неприязні переросла у конфлікт, в ході якого у нього, обвинуваченого, виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Відчуваючи по відношенню до потерпілого злість, реалізуючи задумане, діючи із особистої неприязні, він дерев`яною битою, яку переносив у рюкзаку, під час конфлікту наніс ОСОБА_5 чотири удари по голові.

Також ОСОБА_7 показав, що у цьому ж місті при зазначених подіях були присутні його дружина ОСОБА_10 , її сестра - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_5 був із ОСОБА_13 .

Крім того обвинувачений показав, що удари дерев`яною битою він наніс, наздогнавши ОСОБА_5 , у той момент коли він, потерпілий,зайшов за будівлю магазину.

При цьому ОСОБА_7 показав, що від першого удару по голові ОСОБА_5 похитнувся, від другого удару по голові потерпілий впав. Третій і четвертий удари він також наніс ОСОБА_5 в область голови, коли останній вже лежав.

Дерев`яну биту, якою він наносив удари потерпілому, залишив при собі, а потім спалив.

Окрім зізнання, винуватість ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що пізно ввечері 26 квітня 2020 року він разом із ОСОБА_13 знаходився поруч із магазином, що розташований між будинками АДРЕСА_3 і АДРЕСА_3 .

До зазначеного магазину підійшла група осіб дві дівчини, незнайомий йому хлопець та ОСОБА_7 .З останнім він, потерпілий, був знайомий на протязі тривалого часу.

Також потерпілий показав, що обвинувачений виявляв до нього особисту неприязнь.

Під час розмови, що відбулася між ними за наведених обставин, деталі якої він не пам`ятає, ОСОБА_7 по відношенню до нього поводив себе зухвало і агресивно.У зв`язку із тим, що розмова мала конфліктний характер,ним було прийняте рішення залишити вказане місце.

Однак у той момент коли він, ОСОБА_5 , зайшов за будівлю магазину, йому ззаду, в область голови, був нанесений удар твердим предметом.
Від отриманого удару він втратив свідомість, прийшов до тями у лікарні, що відбувалося після нанесення удару, йому не відомо.

Жодний протиправних дій щодо обвинуваченого він не вчиняв.

Із змісту показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що 26 квітня 2020 року близько 23 години 30 хвилин він і ОСОБА_5 знаходилися біля магазину, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_3 .

В цей час до вказаного магазину підійшли раніше знайомий йому ОСОБА_7 , який також був знайомий із ОСОБА_5 , дві дівчини та хлопець.

Між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 відбулася розмова, зміст якої йомуне відомий. Потім він, свідок, разом із потерпілим зайшли за будівлю магазину. За ними пішов обвинувачений, який, покликавши ОСОБА_5 , одразунапав на нього тапредметом, схожим надерев`яну биту,наніс потерпілому два удари у верхню частинутіла область лівого плеча, шиї та обличчя злівого боку,куди конкретно були нанесені удари, він не бачив, оскільки дії ОСОБА_7 були несподіваними, до того ж було темно. Від отриманих ОСОБА_14 впав.Коли потерпілий знаходився у лежачому положенні, обвинувачений, продовжуючи свої дії, наніс ОСОБА_5 ще два удари цим же предметом, як він сприймав, в область верхньої частини спини, однак у якуконкретно частину тіла - вказати не може,оскільки було темно. Він намагався втрутитися, однак,почувши від ОСОБА_7 на свою адресу погрози, повернувся до місця, де знаходився спочатку.У зв`язку із цим він зателефонував знайомому та підійшовши із ним до місця події побачив, що ОСОБА_5 так і знаходиться у лежачому положенні. ОСОБА_7 та інших осіб вже не було.

У подальшому потерпілий був госпіталізований до лікарні.

Крім того ОСОБА_13 показав, що будь-яких активних дій ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 не вчиняв, жодних предметів, якими можливо заподіяти тілесні ушкодження, в руках у потерпілого та поруч із ним не було.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що 26 квітня 2020 року близько 23 години 30 хвилин він, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 знаходилися поруч із магазином, розташованим поблизу будинку АДРЕСА_3 , де також знаходився ОСОБА_5 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та ОСОБА_13 .

За цих обставин між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , які знайомі протягом тривалого часу,на грунті особистих неприязних стосунків стався конфлікт, в ході якого, обвинувачений, під час знаходження за будівлею магазину, наніс потерпіломув область головиудар дерев`яною битою, від чого ОСОБА_5 впав.

Потім ОСОБА_7 наніс потерпілому, який знаходився у лежачому положенні, ще два удари дерев`яною битою, як він сприймав, у верхню частину спини.

Конкретні місця прикладання нанесених ударів він не бачив.

Після цього він, обвинувачений, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишили місце події. ОСОБА_5 залишився лежати у тому місці, де йому були нанесені удари.

У подальшому ОСОБА_15 пішов до гаражу.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що пізно ввечері 26 квітня 2020 року вона, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підійшли до магазину, що знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_3 , де вони зустріли ОСОБА_5 і ОСОБА_13 .

ОСОБА_5 звернувся до неї та ОСОБА_11 з пропозицією познайомитися, на що ОСОБА_7 зробив потерпілому зауваження.

В ході розмови між ОСОБА_7 ОСОБА_16 стався конфлікт, у зв`язку із чим вони, ОСОБА_17 і ОСОБА_13 зайшли за будівлю магазину, що відбувалося далі між цими особами, у тому числі між обвинуваченим і потерпілим їй невідомо, оскільки вона їх не бачила.

Через незначний проміжок часу вона і ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , після чого вони разом залишили місце події

Крім цього свідок наголосила, що вона з ОСОБА_5 особисто не спілкувалася та що потерпілий а ні її, а ні ОСОБА_11 не ображав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за обставин, встановлених судом, підтверджується також даними, які містять у собі письмові джерела доказів, зокрема протоколи слідчих дій огляду місця події, слідчих експериментів та додатки до них, висновки експертиз, що узгоджуються ізпоказаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , які наведені вище.

Так, із протоколу огляду місця події від 15 червня2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що у ньому зафіксована обстановка на місці вчинення злочину ділянці місцевості біля продуктового магазину, який розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 .

На зазначеній ділянці місцевості каміння та цегли виявлено не було.

Згідно із цим же протоколом ОСОБА_7 вказав на місце, де він знищив, а саме спалив знаряддя вчинення злочину дерев`яну биту біля гаражу № НОМЕР_3 на території гаражного кооперативу «Східний», що знаходиться у місті Первомайський.

Під час даної слідчої дії поруч із зазначеним гаражем виявлені сліди горіння рештки попелу та рештки обвуглених частин дерева (а.с. 71- 74).

За висновком судово медичної експертизи № 12-14/107 ЛЗ/20, у потерпілого ОСОБА_5 у зв`язку із застосованим до нього обвинуваченим насильством мала місце тяжка закрита черепно-мозкова травма із синцями в лівій навколоочній ділянці ( НОМЕР_1 ,5см) і на лобі зліва із заходженням на скроневу ділянку ( НОМЕР_2 ,5см), крововиливом в білонну оболонку лівого ока на всьому протязі, переломом кісток носу, крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку (пластинчата субдуральна гематома лівої скроневої ділянки), геморагічним забоєм лівої скроневої та лобової долі головного мозку, багатоуламковим переломом луски лівої скроневої кістки з імпресією кісткових уламків, лінійним переломом пірамідки лівої скроневої кістки, множинними переломами кісток лицьового черепа (перелом клиноподібної кістки, який розповсюджується на латеральну стінку лівої основної пазухи і суглобову поверхню нижньощелепного суглобу, множинно-уламковий перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з імпресією кісткових уламків до 4 мм, перелом виличної кістки зі зміщенням), яка утворилася від неодноразової дії тупого твердого предмету про індивідуальні особливості якого по наявним даним судити неможливо та могли бути спричинені в строк та при обставинах вказаних потерпілим.

За ступенем тяжкості вищевказана тяжка черепно-мозкова травма з субдуральною гематомою та переломом кісток черепа це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Утворення таких тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_5 при падінні його з висоти власного росту на площину, в тому числі і з наданням тілу прискорення, неможливе.

Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлення про те, в якому положенні перебував ОСОБА_5 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 , утворилися внаслідок нанесення ударів тупим твердим предметом.

Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про те, в якому положенні перебував нападник і якими були взаєморозташування нападника і ОСОБА_5 в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 утворилися від не менш ніж чотирьох травматичних впливів тупим твердим предметом (а.с. 78 - 80).

Як встановлено з протоколу від 25 червня 2020 року та додатку до нього, зазначені вище обставини вчинення злочину ОСОБА_7 підтвердив в ході слідчого експерименту, де докладно розповів про обставини заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і послідовно продемонстрував механізм нанесення потерпілому ударів дерев`яною битоюта їх локалізацію (а.с. 88, 89).

У вступній частині протоколу слідчого експерименту зазначено статус ОСОБА_7 як свідка, разом із цимв описовій частині протоколу зафіксовано, що дана слідча дія проведена за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Те, що слідчий експеримент проведений із ОСОБА_7 саме як із підозрюваним підтверджується додатком до відповідного протоколу відеозаписом даної слідчої дії, яким зафіксовано, що ОСОБА_7 був представлений слідчим,як учасник слідчої дії у статусі підозрюваного.

Крім того, із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 25 червня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру. У цей же день у період часу з 15 години до 15 години 30 хвилин він був допитаний у якості підозрюваного, а з 16 години до 16 години 30 хвилин із ним як із підозрюваним був проведений слідчий експеримент, що також підтверджується протоколом проведення цієї слідчої дії.

За таких обставин суд вважає, що при складанні протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 слідчим у його вступній частині була допущена технічна помилка, яка не є істотним порушенням і не тягне за собою недопустимість даних, отриманих під час проведення цієї слідчої дії.

Висновком судово-медичної експертизи № 12-14/154-ЛЗ/20 встановлено, що відомості, повідомлені ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 25 червня 2020 року,в цілому не суперечать судово медичним даним в частині кількості, локалізації, характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_5 (а.с. 90, 91).

Під час слідчого експерименту, який був проведений 16 червня 2020 року свідок ОСОБА_13 з виходом на місце, продемонстрував спосіб та механізм нанесення ОСОБА_7 ударів дерев`яною битою ОСОБА_5 та їх локалізацію. При цьому свідок повідомив, що за викладених вище обставин, коли він і ОСОБА_5 знаходилися поруч із продуктовим магазином на АДРЕСА_3 , до них, окрім інших, підійшов ОСОБА_7 . Між обвинуваченим і потерпілим виник конфлікт, у той момент, коли він і ОСОБА_5 зайшли за магазин, останнього покликав ОСОБА_7 та, підійшовши до потерпілого, наніс йому удар дерев`яною битою в область голови з ліва,внаслідок чого ОСОБА_5 впав. Обвинувачений, продовжуючи свої дії, наніс потерпілому, який знаходився у лежачому положенні, ще два удари дерев`яною битою у верхню частину спини. Биту тримав у правій руці (а.с. 76, 77).

У свою чергу, під час слідчого експерименту, проведеного 16 червня 2020 року, свідок ОСОБА_12 , з виходом на місце, продемонстрував спосіб та механізм нанесення ОСОБА_7 ударів дерев`яною битою ОСОБА_5 та їх локалізацію. При цьому свідок повідомив, що за наведених у вироку обставин, під час конфлікту, який стався між обвинуваченим і потерпілим, ОСОБА_7 дерев`яною битою, яку тримав у правій руці, наніс ОСОБА_5 удар в голову зліва, від якого останній впав. Обвинувачений, продовжуючи свої дії, наніс потерпілому, який знаходився у лежачому положенні, ще два удари дерев`яною битою по спині, після чого залишив місце події, а биту спалив (а.с. 75, 77).

Разом із цим, з висновків судово-медичних експертиз № 12-14/144-ЛЗ/20 і № 12-14/145-ЛЗ/20 вбачається, що відомості, повідомлені свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_12 під час проведення слідчих експериментів 16 червня 2020 року не в повній мірі відповідають судово-медичним даним. Так, тяжка черепно-мозкова травма у ОСОБА_5 дійсно могла утворитися внаслідок удару битою по голові, але травматичних впливів в ділянку голови було більше і в той же час будь-яких тілесних ушкоджень на спині потерпілого під час проведеної судово-медичної експертизи не встановлено (а.с. 81-84).

Із висновку судово медичної експертизи № 12-14/152-ЛЗ/20, яка була проведена з метою перевірки показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , отриманих під час їх додаткових допитів, які повідомили, що вони бачили перший удар битою в область голови, інші два чи може три удари не бачили, через те, що була темрява, допускають, що вказані удари могли прийтися в область голови ОСОБА_5 , які узгоджуються із показаннями цих осіб у судовому засіданні, вбачається, що відомості, повідомлені зазначеними особами, не суперечать судово-медичним даним в частині кількості, локалізації, характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_5 .

Оскільки з дня події, що сталася несподівано для присутніх, до того ж у темний час доби, пройшов значний проміжок часу, враховуючи суб`єктивне сприйняття обставин свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , суд доходить висновку, що розбіжність між показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 і показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , як під час проведення слідчих експериментів, так і у судовому засіданні, щодо кількості нанесених обвинуваченим потерпілому ударів, а також їх локалізації, не є істотною та не впливає на механізм заподіяння та локалізацію тілесного ушкодження, яке спричинив саме ОСОБА_7 .

Приймаючи до уваги те, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , наведені вище показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою, носять взаємодоповнюючий характер, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: протоколах огляду місця події, слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , висновках судово-медичних експертиз, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_12 про те, що: конфлікт був спровокований саме ОСОБА_5 та стався внаслідок того, що потерпілий образливо чіплявся до ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ; ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 поводив себе агресивно, штовхав останнього, намагався наносити йому удари; обвинувачений наніс потерпілому удари дерев`яною битою, захищаючи себе від протиправних дій ОСОБА_5 , а саме з метою попередження спроби потерпілого нанести удар каменем чи цеглиноюта реалізувати погрозу вбивством, то суд доходить висновку, що ці його показання є неправдивими, оскільки вони спростовуються сукупністю наведених вище доказів, що покладені в основу вироку, а саме: показаннями самого обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_10 , даними, які містять у собі протоколи слідчих дій та висновки експертиз, і дані ним, ОСОБА_12 , лише з однією метою, щоб ОСОБА_7 уникнув відповідальності за вчинений злочин, що йому інкримінується, а тому відкидає їх.

Крім того, показання свідка ОСОБА_12 у цій частині співпадають лише із первинними показаннями обвинуваченого у судовому засіданні, від яких ОСОБА_7 відмовився, заявивши, що вони є надуманими.

Таким чином, суд вважає встановленим, що 26 квітня 2020 року близько 23 години 30 хвилин біля продуктового магазину, розташованого поруч із будинком АДРЕСА_3 , на грунті особистої неприязні стався конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , під час якого обвинувачений з цих же мотивів умисно наніс потерпілому по голові чотири удари дерев`яною битою, заподіявши ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, про яке йдеться вище.

Дослідивши і оцінивши надані докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_7 суд встановив, що останній займається трудовою діяльністю, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, те, що він має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, добровільно відшкодував завданий майновий збиток.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_7 вичинив кримінальне правопорушення тяжкий злочин, обставини, які пом`якшують покарання, сукупність всіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим злочинне діяння, наслідки, які настали, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 , відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та його небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, яке йому належить відбувати реально.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування своїх вимог про стягнення з ОСОБА_7 4124 гривні 33 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди і 500000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_7 за обставин, які відповідають обставинам, наведеним у описовій частині вироку, вчинив щодо нього тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисно спричинив йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, про яке зазначено вище.

Внаслідок вчиненого злочину та отриманого тілесного ушкодження йому була завдана майнова шкода на загальну суму 4124 гривні 33 коп., яка полягає у витратах на проведення лікуванняі медичнихдосліджень та підтверджується відповідними чеками, актами виконаних робіт, квитанціями.

Крім того ОСОБА_5 зазначив, що внаслідок вчиненого злочину та отриманого тяжкого тілесного ушкодження йому була завдана моральна шкода, яка полягаєу душевних і фізичних стражданнях перенесенні болю, яких він зазнав і продовжує зазнавати у зв`язку з ушкодженням здоров`я, необхідністю його відновлення шляхом проведення реабілітаційних заходів, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок щоденних думок і спогадів про заподіяне тілесне ушкодження, тривоги, емоційних переживань, психологічного дискомфорту, порушення сну, викликів до правоохоронних органів.

При цьому потерпілий вказав, що він вимушений витрачати всі сили для нормалізації свого життя та відновлення втраченого здоров`я.

Враховуючи наведене вище, а також тяжкість ушкодження його здоров`ю, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках, потребу у медичній допомозі, потерпілий вважає, що розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди повинен становити 500000 гривень.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник наполягали на задоволенні цивільного позову, надавши суду пояснення, що за своїм змістом відповідають наведеним вище доводам, якими обґрунтовані позовні вимоги.

ОСОБА_7 цивільний позов у частині стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 4124 гривні 33 коп. визнав повністю, у частині стягнення моральної шкоди частково, на суму 15000 гривень.

Розглянувши цивільний позов, дослідивши докази, надані в його обґрунтування, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Разом із цим, згідно із розпискою від 25 січня 2021 року ОСОБА_7 відшкодував майнову шкоду, яка була завдана потерпілому, в повному обсязі до постановлення вироку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 4124 гривні 33 коп., підлягає закриттю, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі відшкодував майнову шкоду до ухвалення вироку,тому на даний момент предмет спору в частині відшкодування майнової шкоди, відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, окрім іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, внаслідок якого було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 спричинено останньому зазначені вище тілесні ушкодження,доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що потерпілому ОСОБА_5 внаслідок вчинення злочину завдано моральної шкоди, оскільки він в результаті отриманих тілесних ушкоджень тривалий час відчував фізичний біль, проходив лікування.

Крім того, внаслідок протиправних дій потерпілий зазнав душевних страждань, відчував себе приниженим, що позначилося на його самопочутті, він був позбавлений повноцінного та звичного способу життя, вимушений докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

Разом із цим частинами 3, 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи те, що моральну шкоду потерпілому завдано внаслідок вчинення умисного тяжкого злочину, який є насильницьким, та відноситься до кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, глибину фізичних і душевних страждань ОСОБА_5 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь порушення життєвих зв`язків потерпілого, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка завдана потерпілому, в сумі 250000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, стабільне джерело існування, жодного разу не порушив покладені на нього процесуальні обов`язки, не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, враховуючи дані про його особу, суд вважає недоцільним обирати щодо обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 гривень.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 4124 гривні 33 коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1