Провадження № 1-кс/522/1245/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, у якому просить скасувати арешт майна, із забороною розпорядження та користування на транспортний засіб транспортний засіб «MERCEDES BENZ 313 CDI», 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003341 від 03.12.2020 року ОСОБА_4 негайно повернути громадянці ОСОБА_3 шляхом передачі його їй, або її представнику на місці вилучення.

Захисник в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій вказав, що підтримує клопотання та просив його розглянути без їх участі.

З клопотання вбачається, що 25 січня 2021 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було винесено ухвалу по справі № 522/23247/20 провадження № 1-кс/522/321/21, якою було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на транспортний засіб «MERCEDES BENZ 313 CDI» 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із установленням місця зберігання: майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «ІНФОРМ-РЕСУРСИ», за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-а.
Підставою винесення ухвали вказано частини 2 та 3 статті 170 КПК України, відповідно до яких арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення (в даному випадку автомобіль не є знаряддям злочину, цей злочин не пов`язаний з безпекою на транспорті), зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин (обгрунтування про наявність слідів злочину на самому автомобілі від слідчого не надходило, жодних даних про можливість використання автомобіля як доказу того, чи іншого Факту до суду не надано), що були об`єктом кримінально протиправних дій (автомобіль не може бути об`єктом кримінально протиправних дій за складом злочину статті 146 КК України), набуті кримінальним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, автомобіль, що на праві власності належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а й отже на нього не може бути накладено арешт на підставі частини 3 ст. 170 КПК України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності.
Накладення арешту на майно ОСОБА_3 з інших підстав, ніж передбачено КПК України є порушенням її прав, а тому арешт підлягає негайному скасуванню.
01 лютого 2020 року зазначений автомобіль було вилучено слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .
Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України, власник майна, який не був присутній при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково.

Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що вилучене майно має значення речового доказу у провадженні та є предметом злочину, а також може носить у собі інформацію, яка є важливою для досудового розслідування, воно має бути арештованим.

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0003341 від 03.12.2020 року передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , майно, а саме: автомобіль марки «MERCEDES BENZ 313 CDI», 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.з. НОМЕР_2 , до вирішення справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

25.02.2021