ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/818/16-к Провадження по справі № 1-кп/514/70/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 25 квітня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, раніше судимого:
02.03.2012 року Тарутинським районним судом Одеської областi за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.12.2015 року за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 23 дня, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2016 року ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені Тарутинським районним судом Одеської області в окреме провадження (надалі по тексту особа1), переконавшись у відсутності сторонніх осіб, з території подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцем якого є ОСОБА_6 , скоїли крадіжку металобрухту, загальною вагою 95 кілограм, вартістю згідно висновку 3 гривні 20 копійок за 1 кілограм чорного металу, загальною вартістю 304 гривні.
Після чого ОСОБА_4 разом з особою 1 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 та особа 1, спричинили ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 304 гривні.
Окрім цього, 07.05.2016 року ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з особою 1, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, з території сільськогосподарського подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , скоїли крадіжку зерна суміші ячменю та пшениці в кількості 282 кілограми, вартістю згідно висновку 3 гривні 10 копійок за один кілограм, загальною вартістю 874 гривні 20 копійок та з вищезазначеного будинку скоїли крадіжку бувшого у вжитку телевізора марки «Samsung», модель CS-21K30ZYQ, сірого кольору, вартістю згідно експертного висновку 1100 гривень та бувшого у вжитку покривала червоного кольору з візерунками у вигляді квітів, вартістю згідно експертного висновку 80 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 та особа 1 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 та особа 1, спричинили ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 2054 гривні 20 копійок.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що дійсно 24 квітня 2016 року він домовився з особою 1 про скоєння крадіжки металобрухту, який належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та викрали його. Також, 07 травня 2016 року він скоїв крадіжку зерна та телевізору з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 ..
В скоєному він розкаюється.
Захисник ОСОБА_5 просив призначити підзахисному покарання нижче від нижчої межі, встановленої ч. 3 ст. 185 КК України, тобто із застосуванням ст. 69 КК України та застосувати норми кримінального Закону в редакції № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, про що надали відповідні заяви. Цивільний позов не заявляли, просили справу розглянути у їх відсутність.
Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку, що правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, всі обставини по справі, особи винного.
До обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, суд враховує:
ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України віднесений до категорії тяжкого злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, судимість якого не знята та не погашена, посередньо характеризується, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, щиро розкаявся, враховуючи кількість та вартість викраденого ним майна, те що шкода заподіяна злочином обвинуваченим відшкодована, відношення потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, обставини, що пом`якшують його покарання.
Окрім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , до якого на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги вчинення ним нового злочину протягом невідбутої частини покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 02.03.2012 року, отже обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків.
Також, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у режимі попереднього ув`язнення з 25 січня 2020 року.
Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VІІІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінальні правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність (КК України), що діяв на час вчинення цього діяння.
За приписами ч.ч. 2, 4 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотню дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність особи або іншим чином поліпшує становище особи.
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 тримався під вартою з 02.03.2012 р. по 18.03.2012 р., та злочин вчинено 24.04.2016 р. та 07.05.2016 р., тобто в період дії КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_4 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Долю речових доказів та судових витрат буде вирішено після розгляду кримінального провадження, матеріали якого були виділені Тарутинським районним судом Одеської області в окреме провадження відносно іншої особи.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 02 березня 2012 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін, а саме у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 22).
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі термін знаходження під вартою з 02.03.2012 року по 18.03.2012 року та з 25.01.2020 року по день набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання 25 січня 2020 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку обвинуваченому, захиснику та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1