Справа №639/8382/20
Провадження №1-кп/639/199/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/8382/20 (в ЄРДР №0000454 від 05.12.2020 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого менеджером із збуту ТОВ «ФІКСІНГ СІСТЕМ», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 30.11.2020р, приблизно о 16 год. 20 хв. перебував у приміщенні салону краси «МастерГрёз» за адресою: м. Харків, вул. Кітаєнка, 4, де став ініціатором конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з адміністратором закладу ОСОБА_5 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 схопив скляну вазу, яка знаходилася на стійці адміністратора, а потім, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, використовуючи вазу в якості знаряддя злочину, кинув її прицільно в ділянку голови ОСОБА_5 .
При цьому ОСОБА_5 , побоюючись за своє здоров`я, намагаючись захиститись та уникнути попадання в голову, прикрився від кинутої в нього вази правою рукою, виставивши її перед обличчям.
Після цього ОСОБА_3 , вважаючи доведеним свій протиправний задум до кінця, залишив місце події, вийшовши з приміщення салону краси.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: садна та різані рани на тлі синця на правій кисті (які потребували хірургічного втручання) та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3х тижнів (21 дня)

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що його цивільна дружина ОСОБА_6 працювала майстром з нарощування вій в салоні краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та попрохала його поспілкуватися з адміністратором вказаного закладу, посилаючись на те, що він обмежує її права, не дає їй нормально працювати, позбавляє умов праці. 30.11.2020р., приблизно о 16:00 год. він прийшов з нею до вказаного салону краси, щоб з`ясувати у адміністратора, яким виявився ОСОБА_5 , причини таких його дій. В процесі спілкування з ОСОБА_5 , який сидів за стійкою адміністратора, він розлютився, взяв з вказаної стійки скляну вазу з трояндами та кинув її в ОСОБА_5 , внаслідок чого ваза розбилася. Після цього він пішов. Вазу кинув в потерпілого, адже зрозумів, що розмовою ніяк не покарає його за те, що він доводить його дружину до істерик. Він усвідомлював, що такими діями може спричинити тілесні ушкодження потерпілому. Висновки судово-медичної експертизи ОСОБА_3 не оспорював.

Потерпілий ОСОБА_5 надав показання, згідно яких він працює адміністратором в салоні краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У вказаному салоні майстром з нарощування вій також працювала ОСОБА_6 .. Неодноразово з боку власників салону в бік ОСОБА_6 висловлювались претензії, що після обслуговування нею клієнтів, вони до салону не поверталися, тобто виникла підозра, що вона переманює їх та обслуговує на дому. Частина клієнтів це підтвердили, вказавши, що коли намагалися записатися на процедури до салону, ОСОБА_6 казала їм, що буде обслуговувати їх на дому, адже їй так зручніше. Тому керівництво попросило його переговорити з ОСОБА_6 , що він і зробив. Через декілька днів після цього ОСОБА_6 прийшла до салону разом з обвинуваченим ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_5 сидів за стійкою адміністратора салону. В процесі спілкування з ОСОБА_3 останній схопив вазу з квітами, яка стояла на стійці та кинув її в нього. Він прикрився правою рукою, об яку розбилась ваза та утворилися порізи, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 пішли, покинувши приміщення салону. В подальшому він звернувся до лікарні, де йому було надано медичну допомогу, оброблено рани та накладено шви.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються.

Цю позицію також висловили прокурор та потерпілий.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий; одружений; має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; працює на посаді менеджером із збуту ТОВ «ФІКСІНГ СІСТЕМ».

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; відношення обвинуваченого до скоєного; кількість епізодів протиправної діяльності один; особу винного; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, прокурором не доведено.
Більш того, саме вказане покарання просили призначити обвинуваченому прокурор та потерпілий.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім. Про можливість виконання покарання у виді штрафу свідчить і факт працевлаштування обвинуваченого.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Речовий доказ по кримінальному провадженню DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 26, 27)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1