Справа № 456/842/20
Провадження № 1-кп/456/175/2021
ВИРОК

іменем України

29 березня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бубнище Болехівської міської ради Івано-Франківської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 15 вересня 2019 року, близько 19 год 00 хв, перебуваючи у приміщенні кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, хаотично наніс декілька ударів кулаками рук в область голови потерпілого, після чого вийшов на вулицю. Продовжуючи свої злочинні дії, через невизначений проміжок часу, повернувся в квартиру, підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 , умисно наніс один удар ліктем правої руки в обличчя зліва, внаслідок чого останній впав лівою частиною грудної клітки на журнальний стіл, спричинивши йому тілесне ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичних експертиз відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена частиною 1 статті 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, від надання пояснень по суті обвинувачення відмовився. Суду пояснив, що зрозумів та усвідомив неправильність своїх дій під час проходження військової служби у Збройних силах України. Щиро розкаявся у вчиненому просить суворо не карати. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, а в частині стягнення моральної шкоди частково, вважає визначений потерпілим розмір моральної шкоди завеликим.

Винуватість обвинуваченогоОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_5 , за змістом яких він, Матійців та ОСОБА_6 в квартирі останнього випивали горілку. Через деякий час прийшов ОСОБА_7 , вони почали сперечатися і ОСОБА_7 його побив та пішов з квартири. Потім повернувся та знову наніс декілька ударів по обличчю та ребрах і втік з хати. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

витягом з ЄРДР №0001183 від 03.10.2019, в якому визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за частиною 1 ст. 125 КК України;

постановою від 04.10.2019, якою перекваліфіковано кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001183 від 02.10.2019 з ч. 1 ст.125 КК України на ч. 1 ст.122 КК України;

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2020, та фото таблицею до нього, під час якого ОСОБА_5 відтворив обставини нанесення йому ударів ОСОБА_3 ;

висновком експерта №9 від 11.01.2020, відповідно до якого у ОСОБА_5 , встановлені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя на момент заподіяння;

висновком експерта №15 від 21.01.2020, відповідно до якого при проведенні додаткової судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя на момент їх заподіяння;

постановою від 23.01.2020, якою перекваліфіковано кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001183 від 02.10.2019 з ч. 1 ст.122 КК України на ч. 1 ст.121 КК України;

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2020, під час якого свідок ОСОБА_8 відтворив обставини нанесення ОСОБА_3 ударів потерпілому ОСОБА_5 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2020, та фото таблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_9 відтворив обставини нанесення ОСОБА_3 ударів потерпілому ОСОБА_5 , та розповів як потерпілий падав та вдарився до кута стола;

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2020, та фото таблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_10 розповів як ОСОБА_3 наніс удари потерпілому ОСОБА_5 .

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої, при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Так, показання потерпілого є чіткими, послідовними, логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Показання дані потерпілим безпосередньо у судовому засіданні за присутності обвинуваченого.

Досліджені документи та висновки експертів є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України, а саме:

внаслідок проведення компетентною особою (слідчим), слідчого експерименту відповідно до вимог ст. 240 КПК України;

шляхом проведення експертиз на підставі постанов компетентної особи слідчого, проведення яких оформлено відповідними висновками експертів.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України. У своїй сукупності ці докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Поряд з цим, протокол огляду місця події від 15.01.2019, та фото таблиця до нього, згідно з яким встановлено місце вчинення правопорушення та виявлено поламані ніжки стола, не відповідає критеріям допустимості доказів, оскільки датований 15.01.2019, тобто до вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей в ЄРДР, тому відповідно до вимог ст. 87 КПК України суд визнає такі докази недопустимими.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку суд вважає доведеним факт умисного заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а отже вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п.13 ч.1 ст. 67 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив умисний злочин, який відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах Болехівської ЦМЛ не перебуває, раніше не судимий.

Також суд бере до уваги думку потерпілого, який просить призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на розсуд суду.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та характеризуючі дані, з огляду на його поведінку після вчинення злочину, а саме: усвідомлення негативності вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, про що свідчить визнання ним вини в судовому засіданні, щире каяття, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , без ізоляції його від суспільства й вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вивчивши викладені у позові аргументи та докази на їх підтвердження, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме: умисного завдання потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Стрийська ЦРЛ» і вартість його лікування становить 3013 грн 95 коп.

Також, суд вважає, що у зв`язку з вчиненням обвинуваченим умисного кримінального правопорушення, потерпілому завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок проходження лікування зазнав фізичного болю, душевних страждань та життєвих незручностей. При визначенні розміру відшкодування заподіяної обвинуваченому моральної шкоди, суд враховує вищенаведені обставини, розмір заподіяної потерпілому обвинуваченим майнової шкоди та роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Поданий потерпілим цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі не має.

З огляду на те, що строк обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на даний час, закінчися, іншого запобіжного заходу обвинуваченому не обиралося і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому відсутні правові підстави для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування за завдану матеріальну шкоду у розмірі 3013 грн. 95 коп. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а всього 28013 (двадцять вісім тисяч тринадцять) грн. 95 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та скерувати потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1