Справа № 632/736/21
провадження № 1-кс/632/63/21

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківського області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Люхча Сарненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000053 від 17 квітня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні зазначали про те, що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеним клопотанням зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, що надає право, за переконанням сторони обвинувачення, звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування одного із запобіжних заходів.

Також, сторона обвинувачення зазначила, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у такій кількості, що не вбачається підстав вести мову про застосування іншого не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.

Так, сторона обвинувачення впевнена, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зауважив, що ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, а тому ставиться під сумнів наявність соціальних зв`язків, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, що підвищує ймовірність ризику переховування.Також сторона обвинувачення вважала, що існує ризик незаконного впливупідозрюваним на свідків та потерпілого, з якими проживає в одному населеному пункті з підозрюваним.

Сторона обвинувачення переконана, що більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого, свідків.
В судовому засіданні сторона обвинувачення клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав підозрюваний ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання, вказавши на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали,що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000053від 17 квітня 2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 квітня 2021 року близько 22 год. ОСОБА_5 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , разом розпивали спиртні напої.

У цей час між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. У ході якого ОСОБА_5 з особистої неприязні, яка виникла раптово на побутовому ґрунті, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область тулуба ОСОБА_7 та один удар ногою в область тулуба справа. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 , згідно з довідкою судовомедичного експерта Первомайського РВ ХОБСМЕ за № 12-17/53-ПР/21 від 17 квітня 2021 року, тілесні ушкодження у вигляді: гострої крововтрати, закритої тупої травми печінки з розривом, закритої тупої травми тулуба, від яких останній помер.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

17 квітня 2021 року о 20 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 квітня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з фактичних обставин, які містяться у: протоколі огляду трупу від 17 квітня 2021 року; протоколі допиту підозрюваного від 17 квітня 2021 року; довідці лікаря, судово-медичного експерта Первомайського РВ ХОБСМЕ ОСОБА_8 , відповідно до якої 17 квітня 2021 року було встановлено попередню причину смерті, а саме: гостру крововтрату, закриту тупу травму печінки з розривом, закриту тупу травму тулубу; висновку медичного огляду, згідно із яким ОСОБА_5 станом на 20 годин 25 хвилин 17 квітня 2021 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до злочину, за викладених у клопотанні обставин. Тобто у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення та вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, поміж іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у пунктах 1-12 ст. 178 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, слідчий суддя вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), на думку суду доводиться тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, оскільки реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі може спонукати людину, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності. Поряд з цим слід врахувати те, що підозрюваний вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, ОСОБА_5 не працює, не одружений, дітей на утриманні немає, схильний до зловживання алкогольних напоїв, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що могли б впливати на підозрюваного ОСОБА_5 та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього щодо виконання процесуальних обов`язків. Також слід врахувати, що досудове слідство розпочато, тривають слідчі дії, а відтак, є підстави вважати, що підозрюваний може ухилятися від органів досудового слідства та суду.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення у клопотанні не обґрунтований (оскільки на даний час жодна особа не допитана в якості свідка та потерпілого), однак зазначене не перешкоджає застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи обставини вчинення злочину, зміст повідомленої підозри та доведеність іншого ризику.

Окрім цього, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 61 рішення «Боротюк проти України», від 16 грудня 2010 року, згідно якого суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення неможе сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і«проти» такого звільнення неповинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№46133/99 і48183/99, п.63, ECHR 2003-IX (витяги)). Усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від23 вересня 2008р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrencev v.Serbia), заява №2361/05, п.76).

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання надано достатньо доказів для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що на даний час не доведена обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та звертає увагу, що кримінальне правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_5 вчинено 16 квітня 2021 року, а відтак, орган досудового слідства позбавлений був на даний час можливості зібрати всі необхідні докази кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки запобіжний захід у вигляді застави під час вирішення питання про застосування тримання під вартою не може бути обраний щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, що спричинив загибель людини відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, що має місце в даному випадку.

З врахуванням наведеного, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: наявність обґрунтованої підозри, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного, стан здоров`я, його соціальні зв`язки, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання підозрюваного в слідчому ізоляторі, слідчий суддя доходить висновку про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 15 червня 2021 року, включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 20 годин 00 хвилин 17 квітня 2021 року.

Строк дії ухвали до 15 червня 2021 року, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1