Справа № 944/4168/20
Провадження №1-кп/944/635/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2019 року за № 0000270, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля-Старицька Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працює, не одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 18 березня 2019 року близько 10 год 00 хв, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, знаходячись у лісовому масиві поблизу залізничної колії на дільниці «Шкло-Яворів» 24 км 3 пікет, що поблизу с. Воля Старицька Яворівського району Львівської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом розриття ґрунту вчинив крадіжку магістрального кабелю марки «МКПАБ 12x4» довжиною 75 метрів, який пролягав під ґрунтом неподалік залізничної колії і був призначений для забезпечення станції «Яворів» зв`язком, та, в подальшому, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши Виробничому структурному підрозділу «Друга львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 26233,50 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом дізнання за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що справді при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв дане кримінальне правопорушення. Також обвинувачений повністю визнав цивільний позов.
Представник потерпілого АТ «Українська залізниця» підтримала обвинувачення щодо ОСОБА_4 , просила винести покарання на розсуд суду, а також задовольнити цивільний позов.
Обвинувачений, прокурор і представник потерпілого в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.
У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу обвинуваченого.
При цьому, учасникам провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, не судимий, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
При цьому, суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, цим Законом було внесено зміни до ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, однак диспозицію вказаної норми та покарання, зокрема у виді громадських робіт і його розмір (від вісімдесяти до двохсот сорока годин) не було змінено.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме у розмірі ста годин громадських робіт.
Крім того, постановою слідчого Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області від 21 березня 2019 року визнано речовими доказами: мішок № 1, в якому знаходяться мотки мідних жил; мішок № 2, в якому знаходяться алюмінієві трубки, які передано на зберігання відповідальним особам за зберігання речових доказів Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області.
Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).
Зважаючи на викладене, суд вважає, що речові докази мішок № 1, в якому знаходяться мотки мідних жил, та мішок № 2, в якому знаходяться алюмінієві трубки, які передано на зберігання до Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області, слід повернути законному володільцю Виробничому підрозділу «Друга львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Також у кримінальному провадженні здійснено процесуальні витрати у розмірі 942 грн 06 коп на проведення товарознавчої експертизи, що підтверджується довідкою Львівського НДЕКЦ МВС України від 21 червня 2019 року № 9/338.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути витрати на залучення експерта в у розмірі 942 грн 06 коп.
Також в матеріалах справи міститься цивільний позов Акціонерного товариства «Укрзалізниця», від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця» (цивільний позивач) до ОСОБА_4 (цивільний відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчиненого правопорушення, відповідно до якого цивільний позивач позивач просить стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду в розмірі 40499,20 гривень.
В судовому засіданні представник цивільного позивача підтримала заявлений позов, пояснила, що наполягає на повному відшкодуванні спричиненої майнової шкоди внаслідок вчинення правопорушення. Надала пояснення аналогічні наведеним в цивільному позові.
В судовому засіданні обвинувачений, цивільний відповідач ОСОБА_4 позов визнав в повному обсязі.
Прокурор в судовому засідання також просив цивільний позов задовольнити.
При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 потерпілому Акціонерному товариству «Українська залізниця» завдано матеріальну шкоду, розмір якої становить 40 449,20 гривень.
Зазначений розмір матеріальної шкоди підтверджується доданою до цивільного позову довідкою ВП «Друга Львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» від 19 березня 2019 року № 500, який цивільний відповідач визнав повністю і не заперечував його.
Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_4 матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 40449,20 гривень та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_4 та завданою потерпілому матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілому збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення позову. Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов цивільним відповідачем ОСОБА_4 визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення цивільного позову.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 366-371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді у виді громадських робіт в розмірі 100 (ста годин).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06 копійок.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця», 40499 (сорок тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 20 копійок матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Речові докази мішок № 1, в якому знаходяться мотки мідних жил, мішок № 2, в якому знаходяться алюмінієві трубки, які передано на зберігання відповідальним особам за зберігання речових доказів Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області повернути законному володільцю Виробничому підрозділу «Друга львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1