Справа № 741/1077/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/240/21
У Х В А Л А
відмова у відкритті провадження

11 лютого 2021 року м. Чернігів

Суддя Чернігівського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року відносно останнього,

УСТАНОВИЛА:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2020 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали додані до неї, суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду 1 інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.08.2020 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить підписи обвинуваченого про його згоду із запропонованим видом та мірою покарання; з роз`ясненням йому підстав оскарження вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначенні в ч. 4 ст. 394 КПК України, з роз`ясненням йому права на судовий розгляд. При цьому, угоду про визнання винуватості була укладена в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , що підтверджується його підписом в угоді.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що під час затвердження судом 1 інстанції угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості, судом були роз`ясненні обвинуваченому наслідки укладення даної угоди, встановлено, що він повністю розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України і що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України.

Вказані обставини також підтверджуються журналом судових засідань.

Проте, вимога апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання, не належить до підстав оскарження ним вироку на підставі угоди про визнання винуватості, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 394 КПК України.

Така позиція апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 523/13129/17, відповідно до якого імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК України. Так, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їхнього права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Таким чином законодавець створює процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду, які з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості можуть в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на наведене, у відкритті провадження належить відмовити.

Керуючись ст. 399 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року відносно останнього.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її винесення.

СуддяОСОБА_2