Справа № 206/1675/21
Провадження № 1-в/206/125/21
У Х В А Л А

26.04.2021Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,
особи, стосовно якої вирішується
питання про зміну примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро в режимі відеоконференції, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про зміну йому примусових заходів медичного характеру, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом згідно з постановою Стахановського міського суду Луганської області від 27.08.2012р. На теперішній час знаходиться за адресою лікарні: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 1, КП «ДКПЛ» ДОР у відділенні зі звичайним типом спостереження згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020р. До заяви долучено висновок комісії лікарів № 78 від 19.04.2021 року.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення письмової заяви.
Представник заявника та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили задовольнити письмову заяву.
Захисник-адвокат, вважав за необхідне задовольнити письмову заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного, що в задоволенні заяви слід відмовити.
Згідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Згідно вимог ч. 1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.
Згідно вимог ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.
В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 78 від 19.04.2021 року стосовно ОСОБА_6 вказано, що за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_6 покращився та залишається стабільним достатньо тривалий час, що виражається у спокійній упорядкованій поведінці, відсутність агресії та продуктивної психопатологічної симптоматики. Висловлює жаль з приводу скоєного, будує реальні плани на майбутнє. Застосування примусових заходів медичного характеру у відділені зі звичайним наглядом не потребує.
В прохальній частині заяви лікар-психіатр просить суд змінити примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 у відділенні зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав на час ним скоєння кримінального правопорушення за вказаною адресою, що на даний час не є підконтрольною територією України, а отже не може слугувати тим, що ОСОБА_6 зможе потрапити до свого місця проживання, стати за вказаною адресою на облік та приймати відповідні ліки для підтримання відповідного стану його здоров`я.
А отже з урахуванням вищевикладеного суд вважає за доцільне в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 відмовити.
Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , . про зміну примусових заходів медичного характеру відмовити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1