Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/781/232/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу першого заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000582 від 23.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_8 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000582 від 23.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.05.2021 року, близько 23 години 40 хвилин, на відрізку автодороги «М22», розташованого неподалік кафе «Джавахет», зупинено вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», моделі «XF 95.430», жовтого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з загальним напівпричепам загальний Н/ПР-бортовий-тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », наповненого колодами деревини, без відповідних бирок (чіпів), що рухався в напрямку в`їзду в м. Олександрія Кіровоградської області, зі сторони м. Кременчук Полтавської області, під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою документів, наданих ОСОБА_9 для обґрунтування законності походження деревини, виявлені підстави вважати, що деревина, яку перевозили даним транспортним засобом є незаконно зрубленою.

Ухвалою ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2021 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання слідчого.
Ухвала мотивована тим, що зпояснень ОСОБА_10 вбачається, що він є фізичною особою-підприємцем, що також підтверджується і випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та здійснює діяльність з вантажного автомобільного перевезення. ОСОБА_9 працює у нього водієм вантажного автомобіля та в той день здійснював перевезення вантажу дров, що підтверджується товарно-транспортною накладної (серія «ПЗО» №420956) від 22.05.2021 року.

З 22 травня 2021 року по момент розгляду клопотання у суді першої інстанції зазначені автомобіль, напівпричіп, напиляні колоди дерев та ТТН знаходились на зберіганні в органу досудового розслідування.

Однак, протягом цього часу слідчим жодних слідчих чи процесуальних дій, спрямованих на встановлення походження деревини здійснено не було, а відтак, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні данні, які дають підстави вважати, що вилучені напиляні колоди дерев не є дровами, як зазначено ТТН, а містять ознаки ділової деревини, яка є незаконно зрубленою.

Тобто, в клопотанні слідчого про арешт майна та в матеріалах кримінального провадження №0000582 від 23.05.2021 року, наданих на обґрунтування клопотання, відсутні відомості, які дають підстави вважати, що вилучені речі, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та ч. 1 ст. 96-2 КК України, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі заступник керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на:

- накласти арешт на транспортний засіб у вигляді трактора червоного кольору, на якому відсутній державний реєстраційний номер та будь-які маркування у вигляді номеру кузова тощо, що перебуває у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- транспортний засіб - вантажний - спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», моделі «XF 95.430», жовтого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2004 року випуску, номер шасі - НОМЕР_3 , разом із загальним напівпричіпом - загальний Н/НР -бортовий-тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 1995 року випуску, номер шасі - НОМЕР_4 , що перебуває у володінні ОСОБА_10 .

- напиляні колоди дерев з ознаками ділової деревини, які знаходяться в зазначеному напівпричіпі та товарно-транспортну накладну (Серія ПЗО № 420956) від 22.05.2021 року, що перебуває у володінні ОСОБА_12 .

Арештоване майно, а саме вантажний - спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», моделі «XF 95.430», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », 2004 року випуску, номер шасі - НОМЕР_3 , разом із загальним напівпричіпом - загальний Н/НР - бортовий-тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 1995 року випуску, номер шасі - НОМЕР_4 , в якому знаходяться напиляні колоди дерев, які мають ознаки ділової деревини, помістити і зберігати на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів при Олександрійському РВП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою: Кіровоградська область, м .Олександрія, вул.6-го Грудня, буд.49.

Товарно-транспортну накладну серії ПЗО № 420956 від 22.05.2021 року, долучити і зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000582 за ч.1 ст.246 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відмова слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, позбавляє сторону обвинувачення можливості, на даний час, надати належу правову оцінку, як того вимагають ст.ст. 2, 9, 91, 92 КПК України, обставинам, що стали підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, орган досудового розслідування позбавлений можливості виконувати покладений на нього обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки за відсутністю речових доказів, в першу чергу деревини, які на підставі ухвали слідчого судді від 26.05.2020 віддано особі, у якої вони тимчасово вилучались, ні слідчий, ні прокурор, не зможе належним чином надати правову оцінку обставинам події кримінального правопорушення, винуватості особи чи осіб у його вчиненні, виду і розміру шкоди.

Під час огляду місця події, детально вивчено відомості, що містяться у ТТН №420956 від 22.05.2021, згідно якої автором даної накладної є ФОП « ОСОБА_12 », який надав деревину ОСОБА_9 , як представнику ФОП « ОСОБА_10 », для транспортування з початку до ФОП « ОСОБА_13 » (або «Продуктсей»), що здійснює свою підприємницьку діяльність по АДРЕСА_1 , а потім до АДРЕСА_2 . Згідно даного документу ФОП « ОСОБА_12 » надано ОСОБА_9 (тобто завантажено насипом у напівпричіп) для транспортування паливні дрова. Проте, оглядом встановлено, що вказані в ТТН дрова, містять ознаки ділової деревини. При цьому, будь-яких розпізнавальних знаків щодо законності даної деревини (бірки, чіпи) на ній не встановлено. Також, не є зрозумілим кінцевий адресат транспортування даної деревини, оскільки точної адреси, або особи, не вказано

Виходячи із відомостей про кінцеве місця транспортування деревини, тобто ФОП « ОСОБА_13 », або «Продуктсей» із м.Миколаїв, слідчим здійснено огляд, відомостей, що містяться на Інтернет сайті доступ до якого необмежений її утримувачем та не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, а саме офіційного сайту Міністерства юстиції України, в частині Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, де будь-яких відомостей про ФОП « ОСОБА_13 », або «Продуктсей», не виявлено, що підтверджують сумніви до відомостей внесених ФОП « ОСОБА_12 » в ТТН №420956 від 22.05.2021 року, в частині транспортування деревини до м. Миколаїв і м. Херсон.

Вказує, що слідчим в порядку ст.93 КПК України, органом досудового розслідування витребувано у ФОП « ОСОБА_12 » ФОП « ОСОБА_10 » письмові відомості щодо законності джерел набуття правої власності ФОП « ОСОБА_12 » деревини, яку той транспортував найнявши ФОП « ОСОБА_10 »., тобто слідчим вжито процесуальних заходів направлена на встановлення такої важливої обставини кримінального провадження, я джерело походження виявленої деревини, слідчим витребувано відомості стосовно того, де саме ФОП « ОСОБА_12 », який є власником деревин: придбав цю деревину, яку в подальшому він транспортував за допомого автомобіля ФОП « ОСОБА_10 ». Також, слідчим з`ясовувалось, що сталі правовою підставою транспортування ФОП « ОСОБА_10 » деревини, щі належить ФОП « ОСОБА_12 ». Проте, на законні вимоги органу досудового розслідування, ні ФОП « ОСОБА_12 », ні ФОП « ОСОБА_10 » такі відомості нз надав, що так же викликає сумніви, як щодо самої законності походження деревини, так і взагалі відсутності між ФОП « ОСОБА_12 » та ФОП « ОСОБА_10 » попередньої змови направленої на незаконну порубку, транспортування і реалізацію незаконно зрубленої дерев у лісах. Дані доводи доводились слідчим до слідчого судді при розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Проте, слідчим суддею не взято їх до уваги, та не об`єктивно і поверхово вивчено дану обставину. Слідчим суддею, без виклику власника деревини, тобто ФОП « ОСОБА_12 », відібрано лише пояснення у ОСОБА_10 , який до речі підтвердив факт відсутності права власності на деревину, і зазначив, що лише перевозив деревину ФОП « ОСОБА_12 », проте будь-яких документів, що підтверджує виникнення між ним, як підприємцем та ФОП « ОСОБА_12 » правовідносин стосовно транспортування деревини, слідчому судді, як і органу досудового розслідування, ФОП « ОСОБА_10 » не надав. Жодних відомостей про походження деревини ФОП « ОСОБА_10 », слідчому судді не надав, тільки пояснив, що дану деревину транспортував, і те, їло деревина є власністю ФОП « ОСОБА_12 », який при розгляді клопотання, як власник деревини взагалі був відсутній. Тому, слідчому судді, як і органу досудового розслідування, на законні вимоги, власниками деревини і транспортерного засобу, не надано жодних доказів законності походження цієї деревини, здійснення її перевезення та реалізації, що в свою чергу необхідно з`ясовувати в ході досудового розслідування. Проте, дані обставини можливо з`ясувати лише при наявності предмету (незаконно зрубленої деревини) та засобу вчинення злочину (в нашому випадку автомобіля і напівпричепа якими транспортувалась деревина). Встановлення даних фактів, наддасть органу досудового розслідування в подальшому встановити як і місце вчинення злочину, тобто місце незаконної порубки деревини, так і коло осіб причетних до даних протиправних дій, предмети і засоби вчинення незаконної порубки, тощо.

Вказує, що необхідно звернути увагу на таку обставину, як відсутність сумнівів у ФОП « ОСОБА_10 », при завантаженні і транспортуванні деревини ФОП « ОСОБА_12 », щодо законності походження даної деревини, при наявності розбіжностей в накладній (дрова - деревина з ознаками ділової), відсутності документів що підтверджують законності джерел набуття (чіпи, бірки, ТТН з лісгоспу, договори купівлі-продажу) - не виключає ймовірності його причетності до протиправних дій ФОП « ОСОБА_12 » стосовно деревини, що також, можливо буде перевірити лише ході досудового розслідування, але при наявності предмету кримінального правопорушення, тобто деревини. У випадку підтвердження незаконності зрубу даної деревини, і наявності попередньої змови, між ФОП « ОСОБА_12 » і ФОП « ОСОБА_10 » транспортерний засіб і півпричеп буде засобом вчинення злочину, і вони будуть не лише речовим доказом у кримінальному провадженні, а і й відповідно ст.96-1 КК України, буде підлягати спеціальній конфіскації. Відсутність арешту на предмет і засіб вчинення злочину, яким до речі поряд з автомобілем і напівпричепом, є ТНН, може привести до їх знищення, зміні, переробленню, що унеможливиться при накладенні на них арешту, чим наддасть в свою чергу можливість стороні обвинувачення виконати покладені на неї ст.ст.2,9,91-94 КПК України завдання та обов`язки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити клопотання частково та дозволити користування вищезазначеним автомобілем, дослідивши заперечення представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 , зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скарги необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду, необ`єктивність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів дослідивши матеріалах клопотання про накладення арешту на майно та заперечення представника власника майна вбачає, що покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для відмови в задоволення клопотання слідчого, є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги є такими, що підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000582 від 23.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.05.2021 року, близько 23 год. 40 хв., на відрізку автодороги «М22», розташованого неподалік кафе «Джавахет», зупинено вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», моделі «XF 95.430», жовтого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з загальним напівпричепам загальний Н/НР-бортовий-тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », наповненого колодами деревини, без відповідних бирок (чіпів), що рухався в напрямку в`їзду в м. Олександрія Кіровоградської області, зі сторони м. Кременчук Полтавської області, під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою документів, наданих ОСОБА_9 для обґрунтування законності походження деревини, виявлені підстави вважати, що деревина, яку перевозили даним транспортним засобом є незаконно зрубленою.

На адресу апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора від адвоката ОСОБА_14 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , в якому просить відмовити в задоволенні скарги прокурора.

Вказане заперечення мотивовано тим, що замовлення на перевозку дров отримано ОСОБА_10 через фірму диспетчера шляхом Інтернет замовлення. Отримавши Інтернет замовлення ОСОБА_10 направив водія за місцезнаходженням вантажу, де водій отримав вантаж та товарно-транспортну накладну по дорозі був затриманий працівниками поліції.

Проте будь-яких підтверджень про вказане замовлення та інших документів, що підтверджують правомірність походження вказаної деревини.

Дослідивши обґрунтування клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання слідчого та не врахував, що виявлені та вилучені речі та документи, які вказані в клопотанні прокурора мають істотне значення для даного кримінального провадження, відповідають критеріям ст.170-173, 98 КПК України, тобто є предметом та знаряддям злочину, а також можуть бути використанні в подальшому для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення або заподіяних збитків по пред`явленому цивільному позову .

Частиною 1 статті 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.
23 травня 2021 року слідчим винесено постанову про визнання вантажного спеціалізованого сідлового тягача марки «DAF», моделі «XF 95.430», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », загального напівпричепа загальний Н/НР-бортовий-тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в якому знаходяться напиляні кругляки дерев без відповідних чіпів та супровідні документи, а також товарно-транспортну накладну (Серія ПЗО № 420956) від 22.05.2021 року речовими доказами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначивши про те, що арешт майна у даному випадку є необхідним для забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню №0000008, оскільки вказане ним майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», напиляні колоди дерев з ознаками ділової деревини, які знаходяться в зазначеному напівпричепі та товарно-транспортна накладна зберегли на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз.
В той же час сторонам в суді першої та апеляційної інстанції надано можливість подати докази на підтвердження законності отримання деревини, однак сторонами такі докази не були подані.
При цьому захисник у своєму запереченні не оспорює дійсність даних встановлених органом досудового розслідування.

Таким чином, на думку колегії суддів наявні підстави стверджувати про те, що існують обґрунтовані підозри вважати про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та в ході досудового розслідування необхідно буде провести ряд експертиз з метою встановлення винної особи та можливого огляду доказів в інших процесуальних діях.
А тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що рачі визначені слідчим у клопотанні є речовим доказом та з метою унеможливлення подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна, необхідно накласти арешт.
На переконання колегії суддів майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути предметом злочину та зберегти сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, не можуть бути задоволено доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_10 не причасний до вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказані твердження жодними доказами не підтверджено.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що КПК України не вимагає, щоб на момент розгляду клопотання про арешт майна у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, та конкретну особу було повідомлено про підозру. Адже, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Всі інші підстави наведені в запереченні захисника підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

З огляду на обставини вчинених кримінальних правопорушень, матеріали провадження, які додані до клопотання слідчого обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на майно, яке було тимчасово вилучено 25.03.2021 року під часу обшуку може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження.

Крім того, зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.2 ст.204, ч.3 ст.212 КК України, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на вищезазначене майно з метою його збереження, як речового доказу, дозволивши користування власником зазначеним транспортним засобом.

На переконання колегії суддів вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки зберегло сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно скасувати, задовольнивши клопотання слідчого та накласти арешт на майно.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000582 від 23.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - скасувати.
Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000582 від 23.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 23.05.2020 в ході огляду місця події на відрізку автодороги «М22», розташованого неподалік кафе «Джавахет», а саме:

- транспортний засіб - вантажний - спеціалізований силовий тягач марки «DAF», моделі «XF 95.430», жовтого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2004 року випуску, номер шасі - НОМЕР_3 , разом із загальним напівпричепом - загальний Н/НР бортовий тентований, марки «ACKERMANN», моделі «I-SDX 136 L», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 1995 року випуску, номер шасі - НОМЕР_4 , що перебуває у володінні ОСОБА_10 , заборонивши останньому розпоряджатися цим майном, дозволивши фактичному володільцю користуватися вказаним майном.

- напиляних однометрових колод дерев, породи акація, з ознаками ділової деревини, в кількості 35 шт. (37,8 м3), які знаходилися в зазначеному напівпричепі, із забороною користування і розпорядження цим майном;

- товарно-транспортну накладну (серія ПЗО № 420956) від 22.05.2021 року, що перебуває у володінні ОСОБА_12 , із забороною користування і розпорядження цим майном.

Доручити виконання ухвали про арешт майна слідчому СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_8 та прокурору Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4