В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/458/20
Провадження 1-кп/534/21/21

16 березня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001076 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого в дочірньому підприємстві «Ферротранс» на посаді електрогазозварника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2019 року, 00 год. 15 хв., між ОСОБА_10 , який перебував поблизу кафе «Наутілус» розташованого за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 23-А та ОСОБА_8 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час даної сварки ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, лівою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_8 , який в той момент був в окулярах, спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме відкритого проникаючого поранення лівого ока у вигляді: рани кон`юнктиви, склери та рогівки, з випадінням райдужки та скловидного тіла; травматичного крововиливу в скловидне тіло лівого ока, котрі відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що викликали стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 1/3, - у розмірі 20 %; дві рани на верхній та нижній повіці лівого ока, які загоїлись з утворенням рубців, котрі відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше ніж 21 день.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав лише в тому, що наніс удар кулаком потерпілому в область лівого ока. Категорично заперечував наявність умислу в своїх діях. Вважав, що саме агресивна поведінка потерпілого змусила його нанести такий удар, оскільки у потерпілого, під час словесної суперечки з обвинуваченим, була в руках пляшка горілки і потерпілий зробив шаг назад, то ОСОБА_10 сприйняв такі дії як загрозу своєму здоров`ю. Вказував, що з потерпілим раніше не знайомий, а вперше побачив його в приміщенні кафе «Наутілус». Обвинувачений вказував, що має навики боксу. Бачив, що на потерпілому були окуляри.

Обвинувачений щирого жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення не висловлював.

Захисник прохала виправдати обвинуваченого ОСОБА_10 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Попри часткове визнання ОСОБА_10 вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю показами потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 .

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 16 листопада 2019 року у вечірній час він разом з товаришами відпочивав у кафе «Наутілус», де на трьох розпили пляшку горілки ємкістю 0,5 л. Його товариш, ОСОБА_12 , спілкувався з офіціантом та барменом з приводу оплати послуг за допомогою терміналу. Чув як бармен сказав ОСОБА_12 , що після закриття кафе поспілкуємося на дворі. Потерпілий у вказаному діалозі участі не приймав. У подальшому, близько опівночі, після незначної словесної перепалки, яка виникла у його товариша, ОСОБА_12 , із барменом вказаного закладу - ОСОБА_13 , потерпілий разом з ОСОБА_12 вийшли на вулицю щоб владнати її. Через кілька хвилин потерпілий периферичним зором побачив як ззаду підійшов невідомий хлопець та без будь-яких коментарів та пояснень завдав удар кулаком в ліве око, від чого розбив окуляри, що були на ньому і скло пробило повіко та пошкодило око, від чого пішла кров. Після отримання тілесного ушкодження потерпілий почув від обвинуваченого: «Теперь не будете права качать». Також наголошував, що ніякої пляшки горілки під час конфлікту в руках не тримав. Вказав, що обвинувачений жодної допомоги, після нанесення тілесних ушкоджень, потерпілому не надав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що 16 листопада 2019 року у вечірній час він разом з товаришами відпочивав у кафе «Наутілус». Він спілкувався з офіціантом та барменом з приводу оплати послуг за допомогою терміналу. Після закриття кафе, а саме вже 17.11.2019, спілкувався на дворі з барменом ОСОБА_13 з приводу їхньої словесної перепалки в середині закладу. Пізніше, після того як на дворі конфліктна ситуація вже була вирішена, підійшов обвинувачений та без жодних пояснень наніс потерпілому та йому удари кулаком і сказав, що: «Самі розумні».

Також вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю дослідженими під час судового слідства письмовими та речовими доказами, такими як:

- протоколами про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.11.2019 (а.с.156-157), згідно яких, 17.11.2019 о 00 год. 15 хв., ОСОБА_10 перебуваючи біля приміщення кафе «Наутілус» розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді пошкодження лівого ока;

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 17.11.2019 (а.с.158-161), згідно якого об`єктом огляду являється ділянка місцевості, розташована поблизу приміщення «Укрсіббанк», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Де виявлено, зокрема сліди речовини бурого кольору та частини скала;

- висновком експерта від 18.11.2019 №667 (а.с.162), згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: поверхневі рани та садно на тильній поверхні лівої кисті, що по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в короткий проміжок часу, майже одномоментно, від взаємодії з тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею або предметами, що мали ріжучі властивості, якими могли бути, наприклад осколки скла. Не виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень внаслідок удару долонею стиснутою в кулак по вище вказаним предметам. Виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення в наслідок падіння на площині (з висоти власного зросту, з положення стоячи на ногах), як з наданням тілу прискорення, так і без такого, з подальшим ударом об тверду поверхню;

- висновком експерта від 20.12.2019 №765 (а.с.176-179), згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрите проникаюче поранення лівого ока, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості та викликало стійку втрату загальної працездатності менш, ніж на 1/3 у розмірі 20 %. Рани на повіках лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше ніж 21 день. Тілесні ушкодження встановленні у потерпілого ОСОБА_8 не є характерними для падіння на площині з положення стоячи на ногах (з висоти власного зросту). В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 міг знаходитися, як у горизонтальному, так і у вертикальному, чи близькому до них положеннях, та ймовірніше за все був повернутий обличчям до травмуючого предмету;

- висновком експерта від 20.03.2020 №223 (а.с186), згідно якого тілесні ушкодження, встановленні висновком судово-медичної експертизи від 20.12.2019 №765, не суперечать в частині характеру, механізму, локалізації та давності утворення, на які вказує потерпілий ОСОБА_8 в слідчому експерименті від 18.03.2020;

-висновком експерта від 27.03.2020 №243 (а.с.202), згідно якого тілесні ушкодження, встановленні висновком судово-медичної експертизи від 20.12.2019 №765, не суперечать в частині характеру, механізму, локалізації та давності утворення, на які вказує обвинувачений ОСОБА_10 в слідчому експерименті від 26.03.2020;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатками від 26.03.2020 (а.с.194-198) проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно якого останній показав механізм нанесення удару кулаком лівої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатками від 18.03.2020 (а.с.180-185) проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого останній надав детальний опис нанесених йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 та показав механізм їх нанесення;

- ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_14 від 11.12.2019 (а.с.171) про надання, слідчому ОСОБА_15 та довіреним особам за доручення слідчого, тимчасового доступу до речей, а саме історії хвороби №664189 та амбулаторної картки №5381896 на ім`я ОСОБА_8 ;

- постановою від 16.12.2019 (а.с.170) про проведення процесуальних дій на іншій території;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.12.2019 (а.с.172-174) та описом речей і документів, що були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.175);

- протоколом огляду предметів, а саме двох оптичних дисків та досліджених відеозаписів з цих дисків (а.с. 164-168). Зокрема з відеозапису з приміщення кафе«Наутілус», певний час біля барної стойки вбачається наявність обвинуваченого ОСОБА_10 , його поведінка є не вимушеною, а в деякий час і зухвалою. Також біля барної стойки вбачається присутність потерпілого ОСОБА_8 , який жодним чином не контактує з обвинуваченим ОСОБА_10 і його поведінка не вбачається суду непристойною. Через певний час ОСОБА_10 зі своїм товаришем виходять з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За ними через деякий час виходить допитаний свідок ОСОБА_12 , який зі столу забирає пластикову пляшку з рідиною жовтого кольору схожою на сік та пляшку схожу на пляшку горілки і через десять секунд за ним виходить потерпілий ОСОБА_8 . З відеозапису біля входу в кафе «Наутілус» вбачається обвинувачений ОСОБА_10 , поведінка якого є збудженою та він імітує рухи притаманні для ведення боксу, та ще троє осіб чоловічої статі, зокрема і допитаний свідок ОСОБА_16 . Вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , близько шести хвилини, нервово когось очікують, ОСОБА_10 весь час поглядає у бік вхідних дверей до кафе «Наутілус» та навіть заходить до приміщення і одразу виходить. Далі виходить свідок ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_8 . ОСОБА_12 тримає у руках дві пляшки, схожі на ті, що він забрав зі столу у кафе «Наутілус», а у ОСОБА_8 в руках чоловіча сумка з ремінцем на плече. Через приблизно одну хвилину обвинувачений ОСОБА_10 йде в слід за ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд не приймає до уваги і критично ставиться до показань обвинуваченого, даних у судовому засіданні щодо часткового визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки така позиція обвинуваченого є способом захисту від пред`явленого обвинувачення за вчинене кримінальне правопорушення та викликана бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Вказана позиція обвинуваченого є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме: стабільними і послідовними показами потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , дослідженими письмовими та речовими доказами, що є обґрунтованими та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.

Підстав для критичної оцінки показів потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація потерпілого та свідка не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав суду, що у кафе «Наутілус» потерпілий відпочивав разом зі своєю компанією. Дана компанія, у тому числі і потерпілий поводили себе непристойно, висловлювалися нецензурною лексикою. Після закриття закладу, на дворі, потерпілий зі своїм товаришем продовжили з`ясовувати відносини з барменом ОСОБА_13 . Потерпілий провокував бармена ОСОБА_13 та намагався його ударити. В руках у потерпілого бачив пляшку горілку, яку останній тримав за горловину. Вказував, що жодного конфлікту між потерпілим та обвинуваченим не було. Бачив, як обвинувачений вдарив потерпілого кулаком в ліве око.

Суд критично ставиться до показів, наданих свідком ОСОБА_17 , в їх частині, зокрема непристойної поведінки потерпілого, провокування бармена ОСОБА_13 , триманням у руках, потерпілим, під час конфлікту пляшки горілки за горловину та не бере їх до уваги і вважає покази даного свідка не послідовними, не чіткими, та такими, що не узгоджуються з показами іншого свідка і потерпілого та дослідженими письмовими і речовими доказами. Зокрема, з досліджених відеозаписів вбачається, що поведінка потерпілого у кафе є стриманою та виваженою. Натомість поведінка обвинуваченого є імпульсивною, а в деякі проміжки часу і зухвалою. З кафе «Наутілус» з пляшкою схожою на пляшку горілки та пластиковою пляшкою з речовиною жовтого кольору схожою на сік виходив свідок ОСОБА_12 , а потерпілий намагався одягнути собі на плече чоловічу сумку та жодних інших предметів у руках не тримав. За показами потерпілого, під час конфлікту на дворі, він стояв неподалік від ОСОБА_12 та бармена ОСОБА_13 і лише запитав: «чи все в порядку», і одразу отримав удар в обличчя від обвинуваченого, який також наніс удар і свідку ОСОБА_12 . В той час, як ані ОСОБА_12 , ані ОСОБА_8 тілесних ушкоджень іншим особам не наносили.

Також суд сприймає покази свідка ОСОБА_17 , як такі, коли останній намагався висвітлити обставини події, котрі відбулися у кафе «Наутілус» та на дворі поруч з ним, у вигідному для обвинуваченого руслі.

Так, склад правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, передбачає наявність прямого умислу на заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості. Тілесне ушкодження середньої тяжкості може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння іншій особі таких тілесних ушкоджень і бажає їх настання.

Судом встановлено, що жодних протиправний з дій боку потерпілого по відношенню до обвинуваченого створено не було. Відсутні об`єктивні обставини заподіяння обвинуваченому реальної і безпосередньої загрози певної шкоди для життя та здоров`я.

І тому, суд не приймає твердження обвинуваченого щодо сприйняття ним протиправних дій потерпілого, як загрози небезпечного для нього посягання, що могло заподіяти йому істотної шкоди для життя та здоров`я.

У контексті зазначеного суд наголошує, що в судовому засіданні версія захисту про те, що нанесення потерпілому тілесних ушкоджень передувала його провокуюча поведінка, не знайшла свого підтвердження, оскільки вона повністю спростовуються показами допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 та дослідженими відеозаписами та висновками експерта від 18.11.2019 №667, від 20.12.2019 №765, від 20.03.2020 №223, від 27.03.2020 №243, протоколом проведення слідчого експерименту з додатками від 18.03.2020 (а.с.180-185) проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 .

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Щодо твердження захисника, висловленого нею у судових дебатах, про необхідність виправдання її підзахисного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з огляду на недопустимі докази, то суд наголошує наступне.

Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_14 від 11.12.2019 був наданий дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що містить охоронювану законом таємницю слідчому ОСОБА_15 або довіреним особам за дорученням слідчого, а саме до історії хвороби №664189 та амбулаторної картки №5381896 на ім`я ОСОБА_8 . Постановою слідчого ОСОБА_15 від 16.12.2019 доручено працівникам Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснити тимчасовий доступ наданий ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_14 від 11.12.2019. Саме у м. Одесі, оперуповноваженим ОСОБА_18 , у межах строку дії ухвали,забезпечено доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю з подальшим її вилученням та складанням відповідного протоколу і додатку до нього у вигляді опису.

Одночасно суд наголошує, що в пп.2 п.17 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вказано, що особа, зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана згідно з ч.1 ст.165 КПК України надати тимчасовий доступ до визначених в ухвалі речей або документів особі, вказаній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду або ж особі, уповноваженій на здійснення тимчасового доступу на підставі доручення слідчого.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 27 січня 2020 року у справі №754/14281/17 (провадження № 51-218 кмо 19), відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст.290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Судом наголошується, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому в порядку ст.290 КПК України відкрито доступ до таких матеріалів, а захисник обвинуваченого реалізувала своє право щодо ознайомлення з такими документами.

Разом з тим, суд вказує, що медична документація може бути отримана в інший спосіб, також передбачений КПК України, а саме - добровільно надана безпосередньо потерпілою особою або медичною установою на запит слідчого, і лише у випадку неможливості отримати документи у такий спосіб слідчий звертається до слідчого судді з метою отримати дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів. Зазначене, узгоджується з позицію Верховного Суду викладеного ним у постанові від 12 травня 2020 року справа № 296/9304/18 (провадження № 51-168 км 20).

На переконання суду тимчасовий доступ до речей та документів здійснювався у законний спосіб за наявності правової підстави-ухвали слідчого судді, що постановлена відповідно до вимог гл.15 КПК України за наслідками розгляду клопотання слідчого, і суд не знаходить законних підстав визнавати такі докази недопустимими.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Разом тим, часткове визнання вини, не є само по собі тотожнім щирому каяттю, з огляду на те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Така позиція суду узгоджується з висновками викладеними у постановах ВС/ККС №166/1065/18 від 18.09.2019 та №643/13256/17. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні такі дані.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки від 15.06.2020 №438 обвинувачений працює в дочірньому підприємстві «Ферротранс» на посаді електрогазозварника з 16.08.2019 по теперішній час.

За місцем роботи та місцем реєстрації обвинувачений має позитивні характеристики.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема внаслідок вчиненого злочину потерпілий втратив зір на ліве око, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженою особою, відсутність у обвинуваченого дітей, офіційне працевлаштування обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо часткового визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, відсутність щирого жалю щодо вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченого стійкого прагнення компенсувати потерпілому завдану шкоду його здоров`ю, не надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, зокрема, спроби обвинуваченого переконати суд, що поштовхом до його протиправних дій стала поведінка самого потерпілого, думку потерпілого та його представника, які наполягали на призначенні суворого покарання для обвинуваченого.

Сам по собі факт наявності офіційного працевлаштування обвинуваченого та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, без відсутності щирого каяття обвинуваченого або добровільного усунення заподіяної шкоди потерпілому, не дає суду можливості застосувати більш м`яке покарання, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Щодо виду покарання, який слід призначити обвинуваченому, зокрема покарання у виді позбавлення волі про яке прохав державний обвинувач, то суд не вбачає підстав призначення такого покарання з огляду на те, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику за місцем роботи та реєстрації. Разом з тим, суд не вбачає і підстав для призначення покарання у виді виправних робіт з огляду на відсутність у обвинуваченого щирого жалю щодо вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченого стійкого прагнення компенсувати потерпілому завдану шкоду його здоров`ю, спроб обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, позиції потерпілого, який від кримінального правопорушення втратив зір на ліве око та, наполягав на призначенні суворого покарання для обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

З урахуванням призначеного покарання обвинуваченому у виді обмеження волі та його офіційного працевлаштування, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

- оптичний диск DVD-R марки «TITANUM», білого кольору із записами з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілому, його представнику роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1