Справа № 645/5140/20
н/п 1-кс/953/6085/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001704 від 03.09.2020 за ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001704 від 03.09.2020 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна на час звернення з клопотанням до суду належить ОСОБА_4 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею в тому числі здійснення її перереєстрації.
В обґрунтування клопотання зазначає, що Харківською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне курівництво в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001704 від 03.09.2020 за ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2020 близько 23.00, точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також іншими не встановленими в ході слідства особами, попередньо розподіливши між собою ролі, приїхали на автомобілі Volksvagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , до будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із проникненням до приміщення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проникли на територію офісу ТОВ «TASCOM» за вищевказаною адресою. Після чого скориставшись тим, що зсередини приміщення фірми виходив засновник ТОВ «TASCOM» - потерпілий ОСОБА_8 , проникли до даного приміщення. При цьому двоє з нападників нанесли 4 удари кулаками рук по голові ОСОБА_8 , від яких останній впав на підлогу. Після чого двоє нападників будівельними стяжками одночасно зв`язали руки та ноги ОСОБА_8 . Після чого один з нападників наніс ОСОБА_8 ще декілька ударів по голові.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, за попередньо узгодженим спільним планом та керуючись єдиним умислом, один з нападників, з метою подолати психологічний опір потерпілого, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що виразилося у демонстрації ОСОБА_8 предмета схожого на револьвер старого зразка, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, наніс даним предметом декілька ударів по голові ОСОБА_8 . У результаті умисних дій нападників потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/692-А/20 від 25.09.2020 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді синця у навколоочневій ділянці зліва, садна в лівій лобній ділянці, лівобічного субкон`юктивального крововиливу, волоченого уламкового перелому передньої стінки лівої верхнє-щелепної кістки, перелому виличної кістки та перелому кісток носу із гемо синусом лівої верхнє-щелепної пазухи, які відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, садно в проекції лівого променево-зап`ясткового суглобу, належить до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знайшовши на столі ключ від сейфу, де зберігалися грошові кошти в сумі 1 150 000 доларів США, 55 000 Євро та 700 000 гривень, що дорівнюють згідно курсу НБУ станом на 02.09.2020 34 264 600 грн. 50 коп., заволоділи даними грошовими коштами, а також майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном Samsung Galaxy S10 Plus, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №6/2294СЕ-20 від 29.10.2020 16 726 грн. 00 коп., та наручним годинником торгівельної марки «Tissot PRC 200» з колекції «T-SPORT», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №6/2294СЕ-20 від 29.10.2020 13 991 грн. 00 коп., які знаходилися на столі. Ключі від автомобілю мерседес та травматичний пістолет.
Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заволодівши зазначеним майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 34 295 317 грн. 50 коп.
15.05.2021 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 191 КПК України та йому вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 після скоєння розбійного нападу 02.09.2020 отримав у власність ряд об`єктів нерухомого майна, які були придбані та переоформленні при однакових обставинах, а саме:
10.10.2020 на підставі договору купівлі-продажу мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Цього ж дня, 10.10.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, 06.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_4 ;
15.10.2020 на підставі договору купівлі-продажу мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Цього ж дня, 15.10.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, 03.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_11 ;
15.10.2020 на підставі договору купівлі-продажу мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . Цього ж дня, 15.10.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, 03.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_12 ;
24.11.2020 на підставі договору купівлі-продажу мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_6 . Цього ж дня, 24.11.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, 08.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_13 ;
07.12.2020 на підставі договору купівлі-продажу мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_7 . Цього ж дня, 07.12.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, 02.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_14 ;
06.01.2020 на підставі висновку про можливість поділу об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , який він отримав у власність при вище зазначених обставинах, отримав у власність об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_6 . 06.02.2021, після проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу була переоформлена на ОСОБА_15 .
Встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать про те, що договори купівлі-продажу та дарування фактично являються фіктивними, та є способом легалізації доходів отриманих злочинним шляхом, а також приховування від органу досудового розслідування майна, за рахунок якого може бути забезпечене відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_16 .
Виходячи з вищевикладеного, також беручи до уваги, те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та джерел постійного доходу не має, орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_8 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, тому що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, оскільки є підстави вважати, що вказане вище майно було придбано ОСОБА_5 на злочинно добуті грошові кошти.
Крім того, потерпілий ОСОБА_17 30.11.2020 надав в рамках даного кримінального провадження цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 90 000 000 грн., оскільки відповідно до діючих вимог КПК України має право на відшкодування збитків, які настали внаслідок вчинення відносно останнього особливо тяжкого, корисливого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та з використанням небезпечного для життя потерпілого насилля.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Його неявка в судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, та підтверджується витягом з ЄРДР № 0001704, що ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001704, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України.
15.05.2021 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України та йому вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 10.10.2020 ОСОБА_10 на підставі договору дарування передала у власність вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_5 . У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу дана квартира була переоформлена на ОСОБА_4
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно підпадає під наступні критерії, а саме: підлягає спеціальній конфіскації згідно положень ст.ст.96-1, 96-2 КК України; підлягає конфіскації майна, як виду покарання; може виступати у вигляді забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову). Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001704 від 03.09.2020 за ч.4 ст.187, ч.1 ст.209 КК України задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна на час звернення з клопотанням до суду належить ОСОБА_4 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею в тому числі здійснення її перереєстрації.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1