Провадження № 1-кс/554/9040/2021
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

розглянувши клопотання ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому просив надати тимчасовий доступ до речей та документів, а саме довідок Форм ОК-5 відносно осіб, страхувальниками яких було КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за 2004 рік, які знаходяться в Пенсійному фонді України.
ОСОБА_2 в судове засіданнян е зявився, прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч.1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Згідно положень п. 19, ч. 1 ст. 3 КПК України, сторонами кримінального провадження - - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
За положеннями зазначених норм кримінального процесуального закону, право здійснити тимчасовий доступ до речей і документів надається виключно сторонам кримінального провадження, до яких за загальним правилом відносяться дізнавач, слідчий, прокурор, підозрюваний, обвинувачений та його представник. Потерпілий та його представник є стороною кримінального провадження тільки у випадках, прямо передбачених КПК України (у справах приватного обвинувачення або у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді).
Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України визначено, що потерпілий під час проведення досудового розслідування позбавлений права збирати докази, а лише має право подавати їх на підтвердження заяви.
Відповідно до ч.1 ст.56 КПК потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.
Отже, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя, відповідно, не має права надавати такий дозвіл.
Водночас потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст.220 КПК.
Таким чином, звернення потерпілого до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, нормами кримінального процесуального закону не передбачено. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 161/19398/17.
Керуючись ст. ст. 40, 107, 110, 131, 132, 159-166 КПК України,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1