справа № 208/8026/20
№ провадження 1-в/208/34/21
УХВАЛА
Іменем України

25 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 07.12.2015 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та 24.03.2020 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України з остаточним покаранням у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі, про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироків,-

встановив:
На адресу суду надійшло подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про вирішення питання, пов`язаного з виконання вироків стосовно ОСОБА_5 , мотивоване наступним.
12.11.2020 року до Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області надійшов вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 24.03.2020року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України з остаточним покаранням у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На обліку Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_5 вже перебуває, оскільки на виконанні знаходиться вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.12.2015 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 08.01.2016 року.
Тому начальник органу пробації вважає, що під час винесення вироку 24 березня 2020 року Заводським районним судом не було враховано та не приєднано вирок Баглійського районного суду від 07 грудня 2012 року.
В зв`язку з викладеним, просить вирішити питання про застосування покарання за двома вироками.
Представник ДУ Центр пробації в судовому засіданні підтримав заявлене ним подання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що на момент вчинення нового правопорушення, а саме 18.01.2018р., ОСОБА_5 вже відбув покарання за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.12.2015 року.
Суд, заслухавши думку представника ДУ Центр пробації та прокурора, проаналізувавши матеріали подання, дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що на даний час на виконанні у Південному РВ філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_5 перебувають два вироки: 07.12.2015 року Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та 24.03.2020 року Заводського районного суду м.Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України з остаточним покаранням у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Вказані вироки перебувають на виконанні у Південному РВ філії ДУ Центр пробації окремо, що підтверджено матеріалами подання.
Так, відповідно до п.11 ч.1 ст 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу , має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання ).
Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Суд при винесенні вироку від 24 березня 2020 року не міг застосовувати положення ст. 71 КК України, оскільки правопорушення, в якому обвинувачувався ОСОБА_5 , було скоєно 18.01.2018р., в той час як попередній вирок набув законної сили 08.01.2016 року та випробувальний строк в один рік сплив.
Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків , з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України , питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України , суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд не вбачає підстав для задоволення подання відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки інший злочин вчинено ним не під час іспитового строку.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537 , 539 КПК України , суд,-

постановив:
У задоволенні подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироків щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1