Дата документу 26.07.2021 Справа № 937/2429/21
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/728/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/2429/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181 600 грн.

Встановленні зобов`язання, передбачені ч.5 ст.194 КПК, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави, а саме:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- прибувати до слідчого, прокурора в суд за першою вимогою;
- утриматися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просив ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги мотивував тим, що слідчим суддею не враховано недостатність доказів, які дають підстави підозрювати його у вчиненні інкримінованого йому злочину. Слідчим не доведено передбачених ст.177 КПК ризиків. Слідчим суддею не враховано його сімейний та майновий стан.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги підозрюваного.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий Першого СВ (з дислокацією у м.Мелітополі) ТУ ДБР у м.Мелітополі ОСОБА_9 звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 681 000 грн. щодо ОСОБА_8 , якому 23 червня 2021 року повідомлено про підозру за ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 681 000 грн.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив, що застава в максимальному розмірі, яку просять застосувати слідчий та прокурор, виходячи з сімейного та майнового стану підозрюваного, є завідомо непомірною, і стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість її застосування саме у такому розмірі.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясувала, що, всупереч доводам апелянта, наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК злочину.

Колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність передбачених п.1, п.2, п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, а у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким. Санкцією даної статті передбачено покарання у виді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на один рік.

Зазначені обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, тобто, про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК.

При цьому, колегія суддів вважає, що з огляду на можливе покарання, яке передбачено за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Також колегія суддів враховує й обставини вчинення кримінального правопорушення та його специфіку.

Крім того, перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення, здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК, показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки, а оскільки наразі триває досудове розслідування, то, на думку колегії суддів, у кримінальному провадженні дійсно існують ризики того, що ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_8 використовуючи своє становище, може знищити або вжити заходів до знищення або переховування речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його вини. На цей час органом досудового розслідування не проведено всіх запланованих слідчих дій в рамках даного кримінального провадження, а також не витребувано всіх документів, які доказують протиправну діяльність ОСОБА_8 .

Крім того, на даний час встановлюються факти вчинення ОСОБА_8 інших злочинів, у зв`язку з чим існує реальна загроза знищення документів, які доказують протиправну діяльність останнього, а також інших речей, предметів та цінностей, які можуть бути використані як докази у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, наявність зазначених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій, є суттєвими та їм неможливо запобігти без застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, у даному випадку, у виді застави.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 183 КПК, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, при цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється розмір застави від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний («Mangouras v. Spain» (GC) п.п. 81, 92, рішення від 28.09.2010).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 23 червня 2021 року було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК, яке кваліфікується як організація або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинених організованою групою.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст.ст.177, 178 КПК, вимоги ст.182 КПК та позицію Європейського суду з прав людини, та обґрунтовано визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не є найвищою межею, що становить 181 600 гривень, який є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК, колегія суддів не вбачає, як і не вбачає, у зв`язку із законністю прийнятого слідчим суддею рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4