УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу
Справа № 514/1689/20

Номер провадження 1-кп/495/4/2021

10 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника в інтересах обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000178 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 20.02.2021.
10.02.2021 до суду від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченої спливає 20.02.2021.
В обґрунтування вимог клопотання вказує, що вина ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, із конфіскацією майна.
Просить врахувати, що ризики, передбачені п.п, 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність яких враховувалась судом при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу, не зникли, не зменшились та продовжують існувати, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити вище вказані дії, відтак вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 має бути продовжений.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 доводи клопотання підтримав, просить суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Захисник в інтересах обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Щодо наявних ризиків, колегія суддів бере до уваги, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду при фактичних обставинах цього кримінального провадження та особи обвинуваченого, обумовлюється й серед іншого, можливістю притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, зокрема суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких обґрунтовано обвинувачується останній, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строком до 15 років, або довічне позбавлення волі. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Поряд із цим, ризик втечі оцінюється у контексті обставин, пов`язаних із характером особи, її моральністю, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із заподіянням смерті іншій особі.
Матеріалами справи не підтверджено того факту, що ОСОБА_6 офіційно працює.
Так само ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Тобто такий ризик існує, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства відносно особи, що може свідчити про його незаконний вплив на інших учасників кримінального провадження.
Виходячи з наведеного, є достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи не в умовах ізоляції від суспільства, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити вище вказані дії, у зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_6 має бути продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченої у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, свідки, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 10 квітня 2021 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2