Справа № 522/8433/21
Провадження №1-кс/522/4722/21
УХВАЛА
03 червня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 10.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0008317 від 17.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 10.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0008317 від 17.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Зазначена скарга обґрунтована тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення. На думку скаржника, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи, завдання кримінального провадження не виконані.
У судове засідання скаржник не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав скаргу та спросив суд скасувати постанову слідчого на підставі обставин, викладених у ній.
Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надіслав на запит суду матеріали кримінального провадження №0008317 від 17.09.2015 року.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів скарги, в провадженні Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (на теперішній час Відділ поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області) перебували матеріали кримінального провадження №0008317 від 17.09.2015 року за ч. 4 ст. 358 КК України.

11.09.2019 року слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 ухвалено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, яка обґрунтована тим, що при проведенні досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Отримавши заяву чи повідомлення про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, чи вбачається в діяннях, про які повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, мав надати кримінально-правову оцінку вчиненому діянню.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Резолютивна частина постанови повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.
За загальним правилом за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один із елементів складу злочину.
Приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, слідчий встановив обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, забезпечив всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії» (Dedovskiy and others v. Russia).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine).

Так, підставою для порушення кримінального провадження стала заява ОСОБА_3 про підробку гр. ОСОБА_5 правовстановлюючих документів на комунальну квартиру АДРЕСА_1 та використання цих підроблених документів для заволодіння зазначеною квартирою. Заявники стверджували, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності їх рідній тітці, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також ОСОБА_3 стверджували, що за її життя гр. ОСОБА_5 , яка проживала з ОСОБА_6 , та здійснювала за нею догляд, за допомогою державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 підробила Договір довічного утримання від імені ОСОБА_6 у лютому 2006 року та скористалася цим Договором після смерті ОСОБА_6 , заволодівши частиною комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування слідчим було встановлено, що в комунальній квартирі АДРЕСА_1 проживала інвалід 1-ої групи безстроково, з 1988 року, ОСОБА_6 , яка потребувала стороннього постійного нагляду.

З січня 2005 року, за її проханням, за нею почала здійснювати догляд ОСОБА_5 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку.

Заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_8 свою родичку не провідували, догляд за нею не здійснювали, тому ОСОБА_6 за власним бажанням запросила до дому за вказаною адресою державного нотаріуса ОСОБА_7 , яка у січні 2006 року оформила заповіт на ім`я ОСОБА_5 , який був підписаний сусідами.

У лютому 2006 року ОСОБА_6 знову запросила до дому державного нотаріуса ОСОБА_7 та оформила на ОСОБА_5 . Договір довічного утримання, який підписала особисто.

Правоспосібність та дієздатність ОСОБА_6 були перевірені державним нотаріусом ОСОБА_7 у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції про здійснення нотаріальних дій.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, після її смерті право власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 отримала ОСОБА_5 у відповідності до умов Договору довічного утримання.
Заявники, родичі померлої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 обізнані у тому, що нерухоме майно було відчужено на ОСОБА_5 за власним бажанням тітки ОСОБА_6 , питання про вступ до спадщини не підіймали.
У грудні 2014 року спочатку ОСОБА_8 , а в жовтні 2015 року ОСОБА_9 звернулися до Приморського районного суду м.Одеси з позовами про визнанання договору довічного утримання недійсним.
Цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до цього часу по суті спору не розглянута.

Позов ОСОБА_3 за власною заявою залишений без розгляду у 2018 році.
Допитана у якості свідка ОСОБА_5 показала, що з січня 2005 року вона, за особистим проханням інваліда 1-ої групи дитинства безстроково ОСОБА_6 перейшла жити до неї, здійснювала цілодобовий догляд, утримувала її за свої кошти.
За своїм власним бажанням ОСОБА_6 у січні 2006 року оформила заповіт та у лютому 2006 року договір довічного утримання. Ці документи були посвідчені державним нотаріусом ОСОБА_7 . Особисто ОСОБА_5 не наполягала на складанні цих документів, які надавали ОСОБА_5 у майбутньому право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 , це було бажання самої ОСОБА_6 , яка маючи багато родичів, опинилася одинокою та нікому не потрібною людиною. ОСОБА_6 померла, про що ОСОБА_5 безпосередньо сповістила заявника ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , які були на похованні ОСОБА_6 були на поминках та були освідомленні про те, що своє нерухоме майно тітка ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 , яка її доглядала. Після смерті ОСОБА_6 квартиру ОСОБА_5 оформила на своє ім`я за Договором довічного утримання та зареєструвала в КП МБТІ.
Допитана у якості свідка нотаріус ОСОБА_7 показала, що в січні 2006 року вона була викликана до інваліда 1-ої групи ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , де вона посвідчила заповіт від імені ОСОБА_6 , який підписали 3 сусіда. У лютому 2006 року вона також посвідчувала Договір довічного утримання від імені ОСОБА_6 , яка особисто розписалася у Договорі та в реєстраційних журналах.
На підставі викладеного, слідчий прийшов до висновку, що у вищевказаних подіях не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а присутні цивільно-правові відносини, вирішення яких можливе у цивільному порядку у судових інстанціях, що і стало підставою для ухвалення постанови про закриття кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Зауваження скаржника щодо неповноти досудового розслідування не спростовують об`єктивності висновку слідчого, в контексті з`ясованих обставин кримінального провадження, які підтверджені належними та допустимими доказами, а тому доводи про неправомірність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, постанова від 11.09.2019 р. про закриття кримінального провадження прийнята слідчим з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження. При цьому слідчим в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, висновки, викладені в постанові про закриття кримінального провадження від 11.09.2019 р., відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна правова оцінка, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 10.09.2019 року про закриття кримінального провадження №0008317 від 17.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвала підлягає оскарженню до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 07 червня 2021 року о 16 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1