Номер провадження:1-кп/521/753/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 13.11.2015 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мазурівка, Чернівецького району, Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.

З огляду на те, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, судом під час підготовчого судового засідання було поставлено на обговорення питання про повернення обвинувального акту прокурору, на підставі п.5 ч.4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КПК України, для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу.

Обвинувачена ОСОБА_3 її захисник та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Прокурор залишив на розсуд суду вказане питання.

Обвинувачений ОСОБА_4 залишив на розсуд суду вказане питання.

Суд, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступних висновків.

Щодо можливість вирішення вказаного питання без участі всіх сторін кримінального провадження, суд звертає увагу, що положення КПК України та Закону №2617-VIII не передбачають обов`язкову участь всіх сторін кримінального провадження при вирішенні питання про повернення обвинувального акту прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України, при цьому зазначені положення Закону визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно положень ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Таким чином, наведені положення КПК України, зокрема ст. 28 КПК України, покладають на учасників процесу та суд обов`язок вжити дієві заходи задля забезпечення дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, а також належне виконання процесуальних обов`язків сторонами кримінального провадження.

При цьому, наведені положення у сукупності з тим, що Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року спрямований, серед іншого, на встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та спрощення процедури судового розгляду, свідчать про те, що суд повинен вжити заходів для дотримання процедури судового розгляду обвинувального акту щодо проступку максимально швидко, а учасники процесу, в тому числі прокурор, повинні своєю процесуальною поведінкою сприяти швидкому та ефективному проведенню розгляду, з дотриманням відповідної процедури.

Пункт 5 абзацу 4 Розділу II Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року не містить положень щодо визначення вимог до процедури повернення обвинувального акту, зокрема не містить вимог щодо вирішення даного питання у судовому засіданні чи без виклику сторін, не покладає на суд обов`язок виносити дане питання на обговорення або заслуховування думки учасників процесу з цього питання, тощо. З наведеного суд приходить до висновку, що законодавець визначаючи процедуру повернення обвинувального акту щодо кримінального проступку, наділив суд повноваженнями виконати вищенаведену імперативну вимогу у максимально швидкий (розумний) строк, що повністю кореспондується з тим, що, як вже було зазначено вище, Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року спрямований, серед іншого, на встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та спрощення процедури судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що можливо розглянути питання про повернення обвинувального акту прокурору, для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК, у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону, без участі всіх сторін кримінального провадження.

Так, 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Зазначеним Законом № 2617-VIII внесено зміни в Кримінальний кодекс України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Так, згідно ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до ст. 12 КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень. Так, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до частин 3 - 6 ст. 12 КК України, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Тобто, з 01.07.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом № 2617-VIII, частина інкримінованих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень визначено як кримінальні проступки.

Так, з огляду на санкцію ч. 1 та ч. 2 ст. 345 КК України, діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальними правопорушеннями, та класифікуються як нетяжкі злочини.

Натомість, зважаючи на санкцію, діяння передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, яке інкримінується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Крім того, зважаючи на санкцію, діяння передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

Таким чином, судом установлено, що в одному кримінальному провадженні перебувають матеріали щодо злочинів та кримінальних проступків.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що судовий розгляд матеріалів щодо вказаних кримінальних проступків та щодо вказаних злочинів, можливо здійснювати окремо, та їх розгляд окремо не може негативно вплинути на повноту судового розгляду, так як вказані кримінальні правопорушення не пов`язанні між собою, так як згідно обвинувального акту вчинялися в різних місцях та в різний час та не поєднанні єдиним умислом.

Згідно п. 5 ч. 4 Перехідних положень Закону № 2617-VIII, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Безальтернативність приписів п. 5 ст. 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIIІ випливає з положень ст. 5 цього ж Розділу Закону № 2617-VIIІ, за якими законодавчі акти застосовуються в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З урахуванням вище наведеного, зокрема те що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в одному провадженні висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів та кримінальних проступків, і на цей час обвинувальний акт не призначено до судового розгляду, та враховуючи, що зазначений Закон № 2617-VIII містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 5, 314-316, 372 КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 13.11.2015 року з додатками, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, повернути прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1