Справа № 487/3178/20
Провадження № 1-кс/487/140/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,-
ВСТАНОВИВ :
30.11.2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_4 від 19.11.2020 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0002361 та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0002361, внесене до ЄРДР 03.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.1 ст.366 КК України. Постановою слідчого від 19.11.2020 року було відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки ним не надано жодних доказів щодо завдання йому моральної, фізичної чи майнової шкоди. Таке рішення слідчого, скаржник вважає необґрунтованим, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою.
Скаржник до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги скарги підтримав, просив розглянути справу за своєї відсутності.
Слідчий ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002361, внесене до ЄРДР 03.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.1 ст.366 КК України.
Постановою слідчого ОСОБА_4 від 19.11.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 18.11.2020 року про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого відмовлено з посиланням на те, що під час досудового розслідування не здобуто підтверджень завдання скаржнику реальної фізичної, майнової чи моральної шкоди через неправомірні дії правоохоронних органів Одеської області при виконанні останніми своїх службових повноважень.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.ч.1,2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди взагалі чи доказів на її підтвердження.
Дослідивши постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.11.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоду, однак на підтвердження вмотивованості постанови слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Таким чином, слідчий суддя вважає відмову слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002361 передчасною та такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості.
Отже, суд приходить до висновку, про необхідність скасування постанов слідчого ОСОБА_4 від 19.11.2020 року.
Керуючись ст.ст. 55, 56, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 19.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002361.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1