У Х В А Л А
29 березня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесене в ЄРДР №0000361 від 16.05.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :
В провадженні суду присяжних перебуває кримінальне провадження, яке внесене в ЄРДР №0000361 від 16.05.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст.115 КК України.

У судовому засіданні 29.03.2021 року прокурор просив головуючого продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що заявлені раніше ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися.

В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) прокурор зазначив, що останній документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а тому з урахуванням тяжкості злочину може залишити територію України з метою ухилення від покарання. Як стверджує прокурор, наявний у обвинуваченого дійсний паспорт громадянина Угорщини може сприяти його переховуванню від суду. Крім цього, прокурор просив врахувати, що під час досудового розслідування обвинувачений декілька разів не виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
На підтвердження існування ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, експерта (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК) прокурор вказав, зазначений ризик може позбавити сторону обвинувачення надати суду належні і допустимі докази у цьому кримінальному провадженні, адже останній обвинувачується у вчиненні злочину із використанням насильства щодо іншої особи. Крім того, як стверджує прокурор, кримінальне провадження було виділене з матеріалів іншого досудового розслідування, у якому до двох підозрюваних були застосовані заходи безпеки, оскільки в ході досудового розслідування отримано оперативну інформацію про наявність загрози їх життю та здоров`ю.
Мотивуючи ризик перешкоджання кримінальному провадженню (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК), прокурор послався на те, що під час досудового розслідування обвинувачений не з`явився до експертної установи для проходження амбулаторної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи.
З огляду на те, що інкримінований злочин не було доведено до кінця, прокурор стверджує про існування ризику продовження кримінального правопорушення та вчинення нових злочинів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).
Також, у своєму клопотанні прокурор зазначив, що вік, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають можливості його тримання під вартою. Неможливість запобігання ризикам шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів прокурор у письмовому клопотанні не обґрунтував, але у судовому засідання в цій частині вказав про тяжкість інкримінованого злочину та недоведеність його вчинення до кінця.

Представник потерпілого повністю підтримав клопотання прокурора та доповнив, що, не дивлячись на здійснення судом допиту потерпілого, останній побоюється за своє життя і здоров`я, оскільки злочин не був доведений до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисники заперечили проти продовження тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування зменшення ризику переховування від суду та з приводу доводів прокурора щодо наявних у обвинуваченого паспортів, захисник ОСОБА_6 передав під час судового засідання головуючому паспорти на ім`я ОСОБА_4 , в тому числі діючі паспорти № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , а також паспорт громадянина Угорщини № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 . З урахуванням допиту в суді потерпілого та головних свідків обвинувачення, на думку захисника, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків станом на 29.03.2021 р. уже відсутній. Крім цього, захисник вважає, що ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню якимось чином прокурором не доведено, а доводи останнього щодо можливого продовження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення є необґрунтованими та не сумісними із презумпцією невинуватості.
Окремо сторона захисту просила врахувати тривалий строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та критично тяжкий стан його здоров`я. Захисники додатково повідомили, що у зв`язку із ненаданням обвинуваченому своєчасної ефективної медичної допомоги, а також ігноруванням адміністрацією слідчого ізолятора судових рішень щодо зобов`язання вжити термінових заходів надання йому медичної допомоги (проведення відповідних обстежень, оглядів профільними лікарями, поміщення до спеціальних медичних закладів) стан ОСОБА_4 останнім часом суттєво погіршився. Вказані обставини також слугували підставою для звернення обвинуваченого до Європейського суду з прав людини із відповідною скаргою. Посилаючись на те, що прокурором не доведено обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, захисники просили головуючого змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.
Розглянувши питання продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , головуючий дійшов таких висновків.
Ухвалою суду від 02.02.2021 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2021 року включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості обвинувачення.
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом присяжних здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 29.03.2021 року розпочалася процедура судового розгляду, визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню і порядок їх дослідження. В першу чергу за клопотанням сторони обвинувачення судом присяжних було допитано потерпілого та ключових свідків обвинувачення.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Дані про особу ОСОБА_4 свідчать про те, що він проживає в м. Київ, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні матір пенсійного віку та малолітню доньку, має офіційне місце роботи та джерело доходу, а також позитивні характеристики за місцем роботи та місцем проживання. Головуючий погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК, та допускає, що обвинувачений ОСОБА_4 може вдатися до переховування як способу поведінки у випадку загрози його інтересам. Водночас, станом на 29.03.2021р. вищевказаний ризик зменшився, у тому числі у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я обвинуваченого і здачею до суду його діючих паспортів для виїзду за кордон.
Наявність інших ризиків прокурором взагалі не доведено. Так, побоювання щодо незаконного впливу на потерпілого та ключових свідків сторони обвинувачення мало місце під час досудового розслідування та на початку судового розгляду. Однак, після допиту судом присяжним потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ризик впливу на вищевказаних осіб перестав існувати. Водночас, у клопотанні прокурор взагалі не зазначив жодної конкретної особи на яку міг би незаконно вплинути ОСОБА_4 , а тому в цій частині клопотання є необґрунтованим. Також, головуючий відхиляє доводи прокурора щодо існування ризику перешкоджання ОСОБА_4 кримінальному провадженню, тому що вказаний ризик не можна розглядати абстрактно, він має підтверджуватися відповідними доказами. При цьому, неявка обвинуваченого для проходження психіатричної експертизи під час досудового розслідування жодним чином не свідчить про існування на стадії судового розгляду побоювання перешкодити кримінальному провадженню будь-яким способом. Ризик можливого продовження ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вчинення нових злочинів, з урахуванням презумпції невинуватості та відсутності у матеріалах справи даних про минулу злочинну поведінку обвинуваченого, у клопотанні прокурора недоведений.
Отже, головуючий вважає, що існує єдиний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Ні в письмовому клопотанні, ні усно в судовому засіданні прокурор не зазначив про обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу. Усвою чергу, захисники просили суд розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Головуючий погоджується із доводами сторони захисту, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. На думку суду, з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою, тяжкого стану його здоров`я (згідно наявних у справі медичних документів ОСОБА_4 страждає на ряд тяжких хвороб, зокрема хворобу серця, гіпертонічний криз, цукровий діабет, внутрішню резорбтивну гідроцефалію, тощо), ненадання йому належної медичної допомоги в умовах СІЗО (судові рішення про надання медичної допомоги без виконання), а також враховуючи його міцні соціальні зв`язки, наявність у нього постійного місця проживання, родини до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло( АДРЕСА_1 ). Крім того, для запобігання ризику переховування від суду доцільно покласти на обвинуваченого додатковий обов`язок носити електронний засіб контролю. Закріплення вказаного пристрою на тілі обвинуваченого надасть змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194-196, 331 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою, на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками особисто або через інших осіб;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну ;

5) носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця проживання - АДРЕСА_1 і звільнити його з-під варти.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 23 травня 2021 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це суд.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 08.30 год. 02.04.2021 р.

Суддя ОСОБА_1