ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1495/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002420 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_5 представника потерпілого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 13.04.2020 року близько о 13 годин 05 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по шляхопроводу зі сторони проспекту Бажана у місті Києві, в напрямку вулиці Ревуцького, не виконавши вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1 ПДР України, виїхав з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя вищевказаних вулиць, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався за кермом велосипеда марки «CUBE CROSS RACE», по головній дорозі вулиці Ревуцького в напрямку вулиці Вишняківської, тим самим водій ОСОБА_8 допустив порушення вимог п. 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме: п.16.11 - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; знак пріоритету - 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі». Внаслідок чого велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню велосипедисту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які виразились у вигляді садна правого плечового суглобу, закритого перелому тіл 4 та 5 крижових хребців зі зміщенням уламків, гематоми куприкової ділянки. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті. Цивільнитй позов визнав частково та зазначив, що добровільно перерахував на прізвище потерпілого у відділенні Укрпошти 10 тис. грн., про що надав копію відповідної квитанції і зазначив, що готовий додатково віджшкодувати потерпілому шкоду визначену судом. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспорним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, має молодий вік, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду в розмірі 10 тис. шляхом перерахування вказаних коштів на прізвище останнього у відділенні Укрпошти. Також суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення яке інкриміновано ОСОБА_3 вчинено із необережності та приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді штрафу без позбавлення права керувати транспротними засобами, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Розв"язуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення із обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, суд вважає за необхідни задовольнити його в розмірі 20 000 грн, що буде відповідати принципам справедливості та розумності та буде пропорційним ним стражданням які поніс потерпілий.
Також із обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 11400 грн.
Що стосується позову потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення грошових коштів із ТДВ СК "Альфа-Гарант" то відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" №13 від 02.07.2004 року, не підлягають розгляду у кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред"явленого обвинувачення.
Оскільки страхова компанія, в даному кримінальному провадженні, не є особою, дії якої випливають з пред"явленого обвинувачення, а вона є лише страхувальником транспортного засобу, який належить обвинуваченому ОСОБА_3 , і правовідносини із нею випливають із договору страхування, тому цивільний позов до неї не може розглядатися в рамках кримінального провадження.
Водночас відповідно до п.24 вищезазаченої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при виникненні такої ситуації, суд повинен роз"яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства, а тому суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення грошових коштів із ТДВ СК "Альфа-Гарант" залишити без розгляду та роз"яснити останньому право звернутися із таким позовом у порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Речові докази - залишити за належністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 тисяч гривень та 11 тисяч гривень витрат на правову допомогу. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення грошових коштів із ТДВ СК "Альфа-Гарант" залишити без розгляду та роз"яснити останньому право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: