Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1461/21
У Х В А Л А
15.03.2021 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах затриманого ОСОБА_6 на незаконне затримання,

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області в інтересах затриманого ОСОБА_6 зі скаргою на його незаконне затримання, в якій просив визнати затримання ОСОБА_6 , 13.03.2021 незаконним та негайно звільнити його з-під варти, визнати докази здобуті в ході досудового розслідування недопустимими.

Обґрунтовуючи скаргу посилається на те, що 13.03.2021 року о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_6 був затриманий старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області у приміщенні кабінету № 09 відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

ОСОБА_6 , самостійно прибув до слідчого та добровільно видав йому викрадені речі, після чого відбулося його затримання до оголошення підозри в скоєнні кримінального правопорушення та всупереч вимог ст.207 КПК України не безпосередньо після вчинення злочину. Підставою затримання в протоколі зазначено п.2 ч.1 ст.208 КПК України : «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Затриманий та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор та слідчий проти задоволення скарги заперечували та зазначили, що затримання ОСОБА_6 було законним та не проведено без порушення його прав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , пояснила, що ОСОБА_6 , зустрічається з її неповнолітньою дочкою. Напередодні 12.03.2021 року її неповнолітня донька була в гостях у ОСОБА_6 , в м.Виноградів, де і ночувала. Наступного дня 13.03.2021 року вона разом з ОСОБА_6 , повернулася додому в смт.Вилок, після чого до них декілька разів приїжджали працівники поліції та шукали ОСОБА_6 однак такого завжди не було вдома. Пізніше коли ОСОБА_6 , повернувся, вона особисто замовила таксі та поїхала разом з ОСОБА_6 , до поліції де його і затримали.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 13.03.2021 за ч.3 ст.185 КК України.

13.03.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до ст.29Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст.55Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 42,208 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

У відповідності до ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розписку вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Частиною 4ст.213КПК України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з - під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Наведені вище положення статті 206КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовується саме в таких випадках.

Стаття 206КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

При цьому як зазначає Верховний Суд у постанові від 27 травня 2019 року у справі №766/22242/17, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208КПК України post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не надає чіткого визначення поняття «безпосередньо після вчинення злочину», водночас, з текстуального тлумачення даного терміну, можна зробити висновок, що затримання на підставі вказаної статті має бути результатом оцінки уповноваженим співробітником оперативного підрозділу сукупності певних ознак, отриманих в результаті проведення безперервних оперативних дій, що дають підстави запідозрити особу у вчиненні злочину, після спливу незначного проміжку часу.

Як встановлено у судовому засіданні під час розгляду вказаної скарги, ОСОБА_6 був затриманий 13.03.2021 о 12.10 год., в той же день йому повідомлено про підозру, 15.03.2021 слідчим внесено до слідчого судді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Протокол затримання відповідає вимогам кримінального процесуального закону, містись обов`язкові реквізити, підстави затримання, повідомлення зрозумілою для затриманої особи мовою про підстави затримання тощо.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.206, 208 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах затриманого ОСОБА_6 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1