Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/272/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяч. 2 ст. 289 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2021 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, раніше притягувався до кримінальної відповідальності:
- 13.12.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 19.01.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі стром на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців,
продовжено строк триманняпід вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0005807,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, тобто до 13 год. 30 хв. 22.08.2021 року, з визначенням застави у сумі 68 100 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_9 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про продовження строку триманняпід вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0005807,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 03 березня 2021 року близько 05.00 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому він підозрюється складає близько 60 125 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк триманняпід вартою, з визначенням розміру застави.
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування з потерпілими і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Попереджено підозрюваного ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Ухвала мотивована тим, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та здійснення тиску на свідків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, ризики наведені слідчим суддею в ухвалі від 26.03.2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в ухвалі від 20.05.2021 року про продовження строку запобіжного заходу, не зникли.
Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Посилання ОСОБА_8 на непричетність до інкримінуємих злочинів, слідчий суддя оцінює критично, оскільки на момент обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , було встановлено, що підозра щодо вчинення ним інкримінованих йому злочинів є обґрунтованою.
До того ж, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного
ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення вказує на те, що в діях його підзахисного наявний склад злочину передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Про те, суду не було надано доказів обґрунтованості підозри у вчиненні такого злочину, що є необхідною умовою як для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і його продовження.
Судом не було враховано того факту, що підозрюваний ОСОБА_12 надав слідчому показання в яких чітко зазначив на те, що він сам вчиняв крадіжку та угон автомобіля, його підзахисного ОСОБА_13 не було на місці, він не проникав до гаражу, не викрадав речі, не приймав участь у незаконному заволодіння транспортного засобу.
ОСОБА_12 попросив ОСОБА_13 приїхати за ним, де взявся автомобіль потерпілого та що були за речі в ньому ОСОБА_13 не знав.
Показання надані іншим підозрюваним у вказаному провадженні суд повинен був проаналізувати та надати їм оцінку, оскільки вони підтверджують показання ОСОБА_13 та вказують на те, що він не вчиняв злочинів, а просто допоміг своєму знайомому перевезти речі.
На вказане суд не звернув уваги та задовольнив клопотання слідчого не | мотивуючи своє рішення жодними доказами, в зв`язку з чим особа не причетна до правопорушення знаходиться під вартою.
У зв`язку з цим, вважаю жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
Між тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням тільки загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушен цінностей суспільства.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на необґрунтованість підозри, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції підозрюваний та сторона захисту вказували на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

На думку колегії суддів про наявність вказаного ризику свідчить, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став та не зважаючи, що пройшов незначний час з моменту закінчення іспитового строку та погашення судимості вчинив новий тяжкий злочин.

Також, колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді стосовно відсутності сталих соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, розлучений, рухомого, нерухомого майна у власності не має, як і накопичень, тому не зважаючи на наявність офіційного місця реєстрації та дитини, яка проживає окремо від нього, не можна вважати про наявність.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисту про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, та наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Також колегією суддів не можуть бути враховані доводи захисника стосовно наявності у ОСОБА_8 соціальних зв`язків та місця роботи оскільки вказані обставини не підтвердженні належними доказами.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року п. 175, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, під час розгляду клопотання встановлено, що на даний час не зменшилися ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а досудове розслідування неможливо завершити внаслідок необхідності одержати результати судово-товарознавчих експертиз та долучити до матеріалів кримінального провадження їх висновки; провести впізнання викрадених речей з потерпілими; встановити свідків вчинення вказаних кримінальних правопорушень та їх допитати; повідомити про кінцеву підозру з урахуванням висновків судово-товарознавчих експертиз підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом обшуку, протоколом пред`явлення речей для впізнання).

Згідно до ст. 12 КК України злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 є тяжкими: санкцією ч. 3 ст. 185 КК - передбачено позбавленням волі на строк від трьох до шести років; санкцією ч. 2 ст. 289 КК України - передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2021 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк триманняпід вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0005807,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, тобто до 13 год. 30 хв. 22.08.2021 року, з визначенням застави у сумі 68 100 гривень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4