Номер провадження: 11-сс/813/444/21
Номер справи місцевого суду: 947/6227/21 1-кс/947/2696/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000570 від 21.10.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, перебуваєчого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що у клопотання прокурором необґрунтовано та не доведено про наявність обґрунтованої підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. В матеріалах провадження відсутні докази причетності ОСОБА_8 до інкримінованого злочину.

Суд не врахував, що обвинувачений має постійне місце проживання, родину та утриманців, неофіційно працює, позитивно характеризується за місцем мешканням, раніше не судимий.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. «с» ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115КК України, а саме у тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_10 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 способом, небезпечним для життя багатьох осіб шляхом використання та приведення в дію саморобного вибухового пристрою.
З цією метою ОСОБА_10 усвідомлюючи, що самостійно вчинити злочин не зможе, вирішив залучити до його скоєння ОСОБА_8 та ще одну невстановлену слідством особу, шляхом пропозиції участі у скоєнні умисного вбивства у якості пособника та виконавця, на що отримав їх згоду.
При цьому ОСОБА_10 , розподіливши між учасниками злочину ролі взяв на себе обов`язок технічного забезпечення групи. ОСОБА_10 доручив ОСОБА_8 виконувати роль пособника, який повинен був сприяти вчиненню вбивства ОСОБА_11 шляхом спостереження за ним, доставлення знаряддя злочину на місце та своєчасного повідомлення виконавця про переміщення ОСОБА_11 . Невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка виконувала роль виконавця вбивства ОСОБА_11 , повинна була привести в дію саморобний вибуховий пристрій.
Так, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_10 , 13.10.2020 з метою конспірації злочинних дій, в магазині № НОМЕР_1 , розташованому на ринку «Летючий Голандець» по вул. Одарія, 3 в м. Одесі, придбав два мобільні телефони з IMEI кодами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , та цього ж дня в невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_10 придбав один пакет послуг оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 та один пакет послуг оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , розподіливши їх між собою наступним чином: ОСОБА_8 використовував мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , а невстановлена досудовим слідством особа - виконавець злочину використовувала мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 .
Крім того, ОСОБА_10 придбав відеокамеру, відеомонітор, два акумулятори, кнопку замкнення, електродроти, електродетонатори, уражаючі елементи (металеві кульки) та вибухову речовину бризантної дії тротил, з чого виготовив два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження.
Отримавши інформацію про те, що ОСОБА_11 21.10.2020 буде рухатися по автодорозі «Одеса-Кучургани» обрали місцем вчинення кримінального правопорушення частину автодороги міжнародного значення «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган.
Для забезпечення пересування учасників групи при підготовці та вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 використовував автомобіль марки «Ауді», державний реєстраційний знак НОМЕР_6 , а ОСОБА_8 використовував автомобіль марки «Мазда 626», державний реєстраційний знак НОМЕР_7 , а невстановленій особі виконавцю ОСОБА_10 доручив очікувати ОСОБА_8 на обумовленому місці скоєння умисного вбивства ОСОБА_11 .
З метою реалізації злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 способом, небезпечним для життя багатьох осіб ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 для власного використання під час вчинення злочину мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 та для подальшого доставлення до місця злочину і передачі невстановленій особі, яка виконувала роль виконавця мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 , два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження. Після чого відбув до місця мешкання.
Біля 08.00 годин 21.10.2020 ОСОБА_8 прибув на частину автодороги «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган та, діючи за раніше розробленим та погодженим планом, передав невстановленій особі виконавцю умисного вбивства ОСОБА_11 мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_2 з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 та два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження.
Невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка виконувала роль виконавця умисного вбивства ОСОБА_11 встановила два саморобні вибухові пристрої з пунктом управління та спостереження на частині автодороги «Одеса-Кучургани» 9км+700м в бік с. Курган та перебувала в укритті, підтримуючи постійний телефонний зв`язок з ОСОБА_8 щодо руху ОСОБА_11 на автомобілі марки «БМВ Х-5», державний реєстраційний знак НОМЕР_8 , та готовності до приведення в дію саморобних вибухових пристроїв.
У свою чергу невстановлена особа-виконавець злочину, перебуваючи в укритті під мостом, біля автодороги «Одеса-Кучургани», по маршруту руху ОСОБА_11 , слідкуючи в екран-монітор за рухом автомобіля марки «БМВ Х-5», державний реєстраційний знак НОМЕР_8 , будучи обізнаною щодо розміщення ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , з метою умисного вбивства ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що злочин вчиняється способом небезпечним для життя багатьох осіб, оскільки в автомобілі окрім ОСОБА_11 , перебувало ще двоє осіб, діючи відповідно відведених ролей, в момент руху автомобіля марки «БМВ Х-5», державний реєстраційний знак НОМЕР_8 , біля місця закладення саморобних вибухових пристроїв, привів в дію саморобні вибухові пристрої, чим спричинив замкнення електромережі, внаслідок чого стався вибух.
За результатом умисних спільних злочинних дій організатора та пособника злочину - ОСОБА_10 , пособника злочину - ОСОБА_8 та невстановленої особи-виконавця, внаслідок вибуху пошкоджено автомобіль марки «БМВ Х-5», державний реєстраційний знак НОМЕР_8 та заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, рваної рани потиличної області.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлена особа-виконавець злочину, діючи умисно, вчинили всі дії, які вважали необхідними для закінчення злочину, однак довести свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , до кінця не змогли, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_11 своєчасно надано медичну допомогу.
Після вчинення злочину ОСОБА_8 залишив обумовлене місце спостереження, а невстановлена особа-виконавець - місце злочину.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.02.2021 року, протоколом огляду місця події від 21.10.2020 за адресою: Одеська область, Біляївський район, ділянка а/д «Одеса-Кучургани» 9 км+700 м, протоколом огляду місця події від 21.10.2020 року, а саме автомобіля марки «BMW X5», д/н НОМЕР_8 , довідкою вибухово-технічної служби ГУНП в Одеській області про розташування вибухових пристроїв та пункту їх управління і спостереження; висновком вибухово-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №354-Ф від 12.11.2020 відповідно якого на наданих на експертизу фрагментах полімерного матеріалу, металевих кульках, а також на електричних дротах виявлено сліди вибухової речовини бризантної дії тротилу; протоколом огляду інформації, а саме цифрового носія інформації (диску СD-R «RiDATA» 52х 80min 700MB), відповіддю на запит з ТОВ «Цифротех» згідно якої встановлено місце, де були придбані зазначені мобільні телефони, а саме на радіоринку «Летючий Голандець», що розташований за адресою: м. Одеса,вул. Одарія, 3, магазин №8; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.11.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.11.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.11.2020 року.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування надані до клопотання докази є достатніми для встановлення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, в ухвалі слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.
З висновком слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з тих обставин, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 115КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строкомвід 7 до 15 років, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При розгляді апеляційної скарги прокурор зазначив, що підозрюваний після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення близько двох місяців переховувався за межами м. Одеси, що не заперечував підозрюваний ОСОБА_8 .
Крім того, враховуючи, що органом досудового розслідування не всі речові докази вилучені, зокрема, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний може знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Також апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми первинних показань.

Також задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, врахував дані щодо особи підозрюваного, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд враховує, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, цивільну дружину, утриманців,проте вважає, що зазначені обставини істотно не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують зазначені висновки слідчого судді.
До апеляційної скарги не додано документів, які б підтверджували доводи про те, що підозрюваний неофіційно працює.
При цьому, апеляційний суд враховує, щовідповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту надала заяви батьків підозрюваного про наявність у них на праві власності житла, надання якого вони гарантують для проживання підозрюваного ОСОБА_8 в разі обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак, як зазначалось, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований щодо підозрюваного не з тих підстав, що у нього відсутнє житло, в якому він би міг перебувати на домашньому арешті, а з метою запобіганню встановленим ризикам шляхом ізоляції від суспільства.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування та поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який, керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України, при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину, який вчинений із застосуванням насильства..
Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, зогляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000570 від 21.10.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,- залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 02.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4