Справа № 159/4840/20
Провадження № 1-кс/159/845/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Ковелі Волинської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 23.09.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 21.09.2020 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

Клопотання обґрунтоване тим, що 21.09.2020 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000287 по факту шахрайських дій невідомої особи, яка під приводом купівлі-продажу у невістки заявника ОСОБА_4 , заволоділа належним заявнику автомобілем марки «Мерседес-Бенц», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 45000,00 грн., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

23.09.2020 року вказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію були арештовані ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позбавленням права відчужувати, розпоряджатися та користуватися ними. Підставою для арешту майна стала необхідність збереження його як речових доказів та заборона ним розпоряджатися через ризик знищення речових доказів.

ОСОБА_3 вказує, що на даний час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, а потреби досудового розслідування не вимагають продовження арешту майна. Подальший такий арешт буде порушувати права заявника, як законного власника майна, та може спричинити більші збитки, ніж ті, що заподіяні злочином.

На підставі викладеного, заявник просив скасувати арешт автомобіля марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1985 року випуску, жовтого кольору та свідоцтва про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , повернувши їх заявнику, як законному власнику.

В судове засіданні по розгляду клопотання власник майна ОСОБА_3 не з`явився, однак у поданому клопотанні про скасування арешту майна просить вказане клопотання розглянути у його відсутності.

Прокурор ОСОБА_5 та старший дізнавач СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 подали заяви про розгляд вказаного клопотання у їх відсутності. Проти задоволення клопотання заперечують.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2020 року, накладено арешт на автомобіль марки «Мерседес-Бенц», жовтого кольору, 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном /а.п. 21/.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із вказаної вище ухвали, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого про арешт майна власник арештованого майна присутній не був.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником арештованого майна, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, може звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.

Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положення ч. 1 ст. 167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування при проведені огляду місця події 20.09.2020 року вилучено автомобіль марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 , які в подальшому визнані речовими доказами.
Зазначений автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію дійсно є речовими доказами по даному кримінальному провадженню та підлягають належному збереженню, в тому числі й шляхом заборони розпоряджатись в будь-який спосіб.

В той же час, з моменту вилучення транспортного засобу пройшов досить тривалий проміжок часу (понад сім місяців), за який будь-яких результатів в досудовому розслідуванні не досягнуто, будь-які слідчі дії з вказаним автомобілем, крім проведення товарознавчої експертизи, не проводились, про що свідчать матеріали кримінального провадження.

Крім цього, кримінальне провадження відносно конкретної особи не здійснюється, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яким особам не оголошувалось, а тому тимчасове повне обмеження конституційних прав та свобод власника майна в даному випадку прямо суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству України, а потреби досудового розслідування на даний час вже не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи.

Так, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що, з метою належного збереження речового доказу існує можливість та необхідність скасування заборони користуватись майном із одночасною передачею його на відповідальне зберігання його власнику.

На переконання слідчого судді, користування заявником цим автомобілем з одночасною забороною на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані.

Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, оскільки подальше тримання цього автомобіля, а відтак обмеження прав власника майна, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права власника майна.

За таких обставин слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 23.09.2020 року, в частині заборони користуватись зазначеним автомобілем та свідоцтвом про його реєстрацію, залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом.

Зважаючи на таке рішення, слід зобов`язати Ковельський РУП ГУНП у Волинській області негайно передати вказаний вище автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію власнику на відповідальне зберігання власнику до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2020 року в частині заборони користуватись майном, на яке накладено арешт, а саме - автомобілем марки "Мерседес-Бенс" жовтого кольору, 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , залишивши в силі заборону відчуження та розпорядження в будь-який спосіб зазначеним транспортним засобом.

Зобов`язати Ковельське РУП ГУНП у Волинській області негайно повернути автомобіль марки "Мерседес-Бенс" жовтого кольору, 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію власнику ОСОБА_3 , або уповноваженому представнику власника майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 28 квітня 2021 року.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_1