Дата документу 11.02.2021 Справа № 335/4059/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 333/4059/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/170/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, який має на утриманні дитину (2018 року народження), працюючого директором ПП «Алекс і Алекс БМГ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України,

на підставі ч.3 ст.194 КПК України зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в залежності від стадії кримінального провадження, строком до 06.03.2021 року включно.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодження прокурора звернувся до суду з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Слідчий у клопотання посилається на ризики, які існують у кримінальному провадження, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши і надавши оцінку матеріалам провадження дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку ризикам кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування і суду, є недоведеним.

Оскільки, ОСОБА_7 , не будучи затриманням, за першим викликом з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про відсутність наміру з його боку переховуватися від слідства та суду.

Ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, є непідтвердженими, оскільки досудове розслідування тримає з травня 2020 року, а тому вказані ризики повинні бути усунуті шляхом проведення слідчий дій, вилучення речей та документів, допитом свідків тощо.

Також, слідчий суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_7 буде перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення.

В апеляційній скарзі захисник, посилається на незаконність ухвали слідчого судді, вважає, що вона підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги заперечення ОСОБА_7 , жодним чином не мотивував у цій частині оспорювань ухвалу суду, щодо порушення визначеного КПК України порядку вручення письмового повідомлення про підозру.

Зазначає, що клопотання про обрання запобіжного заходу не містять доказів, які б свідчили про належне виконання органом досудового розслідування чи прокурором вимог, передбачених ст.ст. 135-136, 276-278 КПК України, щодо вручення громадянину ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 05.01.2021, так як не містять доказів її вручення в день її складання, або у випадках неможливості такого вручення доказів вручення її у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Захисник вважає, що ОСОБА_7 у порядку, визначеному ст.42 КПК України, не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000175 від 01 травня 2020 року.

За вказаний умов, захисник ОСОБА_7 вважає, що слідчий суддя не мав права розглядати вручення ОСОБА_7 клопотання щодо обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а повинен був повернути його слідчому без розгляду, так як в розмінні норм КПК України громадянин ОСОБА_7 статусу підозрюваного не набув.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді від 21.01.2021, оскільки повний текс ухвали було видано ОСОБА_7 тільки 29.01.2021, а тому ОСОБА_7 та його захисник були позбавлений можливості подати обґрунтовану апеляційну скаргу.

Ухвалу слідчого судді від 21.01.2021 скасувати та ухвалити рішення про залишення клопотання щодо обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 без розгляду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, обвинуваченому; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Для обрання запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів ухвала слідчого судді в цілому відповідає згаданим вимогам.

Згідно ст.135 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; 2) потреби досудового розслідування виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчим суддею вірно встановлено, що прокурор у судовому засіданні не довів обставин, передбачених п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, а отже відсутні підстави для застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, враховуючи особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, характеристику, процесуальну поведінку підозрюваного, дійшов правильного висновку про доцільність застосування відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження та особи підозрюваного.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 в порядку ст.42 КПК України, не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000175 від 01 травня 2020 року, оскільки сторона обвинувачення порушила визначеного КПК України порядок вручення письмового повідомлення про підозру, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставним, з огляду на таке.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 зазначається, що «для цілей частини першої статті 6 Конвенції «звинувачення» може бути визначене як офіційне повідомлення, надане індивіду компетентним суб`єктом про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».
Статус підозрюваного наступає з моменту вручення йому повідомлення про підозру уповноваженою особою.
Повідомлення про підозру є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні.
Відповідно до матеріалів провадження вбачається те, що 18.01.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Захисник і обвинувачений не заперечують про те, що ОСОБА_7 отримав повідомлення про підозру, але апелюють на те, що було порушено порядок вручення такої підозри.

Колегія суддів вважає, що наведені доводи скарги захисника в цій частині стосуються перевірки доказів по суті, що здійснюється на стадії судового розгляду кримінального провадження.
Зокрема, порушення порядку пред`явлення підозри може мати правові наслідки під час розгляду кримінального провадження по суті, надання оцінки доказам та іншим матеріалам кримінального провадження.
При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визначення особи винуватою чи невинуватою.
Оцінка доказів, на яких ґрунтується підозра, зокрема доказів про порядок вручення підозри можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішуватися питання про допустимість, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про обрання запобіжного заходу в межах кримінального провадження.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ОСОБА_7 повідомлений про підозру уповноваженою особою, що підтверджується матеріалами провадження, а додані до клопотання докази про обрання запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування дають підстави про обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4