ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 623/2397/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2278/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.185,190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 04 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, з базовою середньою освітою, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27 грудня 2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 389, ч.1 ст. 70, ч.2 ст.70, ч.4 ст. 70, ст.ст. 71,72 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 18 вересня 2017 року згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 15 днів,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання:
-за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обрано.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на користь ОСОБА_10 за проведення судової товарознавчої експертизи № 2042 від 25 06 2020 року у розмірі 190,00 гривень.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2020 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що 17 червня 2020 року, близько 18 години 00 хвилин, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, не маючи заздалегідь наміру повертати, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , попросив у останньої мобільний телефон марки «Nокіа» моделі RМ-1172, ввівши в оману та під приводом здійснення виклику аварійної служби для ремонту його автомобіля. На вказану пропозицію потерпіла ОСОБА_9 , будучи введена в оману, погодилася та добровільно передала ОСОБА_7 свій мобільний телефон. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.
Крім того, 17 червня 2020 року, близько 18-00 години, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись на вказаному вище подвір`ї, через відчинені двері, проник до приміщення літньої кухні, яка розташована на території вказаного домоволодіння, де, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів та з метою збагачення викрав дві невживані пачки прального порошку «Gala Французький аромат», вагою по 400 грам, вартістю по 14,60 гривень кожна та тонометр механічний марки «LITTLE DOCTOR», моделі LD-70NR, вартістю 380,70 гривень, що належали ОСОБА_9 . Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 409,90 гривні.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно та за ч.3 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначив, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 з 09 листопада 2001 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» усі слідчі дії під час досудового слідства з участю останнього повинні були проводитись за участю захисника.

Вважає, що наявність у обвинуваченого вказаного діагнозу, позбавила його можливості здійснювати своє право на захист самостійно, що було підставою для обов`язкового призначення йому захисника.

Не забезпечення ОСОБА_7 правом на захист, на думку апелянта, ставить під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується обвинувальний акт прокурора та вирок суду першої інстанції (а.с. 112-113).

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Обвинувачений ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи без його участі. Потерпіла будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги не надавала.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення ОСОБА_7 права на захист через не призначення йому під час досудового розслідування захисника, колегія суддів констатує, що оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні належні й допустимі відомості щодо наявності сумнівів в осудності ОСОБА_7 , питання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру не ставилося та не вирішувалося органом досудового розслідування чи судом, право обвинуваченого на захист порушено не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 з 09 листопада 2001 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, обґрунтовуючи необхідність призначення ОСОБА_7 захисника, посилається на положення ч.2 ст. 52 КПК України, відповідно до якої обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізовувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Приймаючи рішення по даній справі, колегія суддів вважає за необхідне звернутися до практики Верховного Суду, яка висловила свою позицію з аналогічного питання, та у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного від 22 квітня 2019 року по справі № 51-7003кмо18 регламентувала, що самі по собі факти перебування осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже і про обов`язковість участі захисника в аспекті п. 3 ч.2 ст. 52 КПК України. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин спарви з урахуванням установлених розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими, тощо.

Враховуючи викладене, констатації підлягає факт, що наявність у ОСОБА_7 зазначеного діагнозу, за відсутності установлених конкретних ознак хворобливого стану психіки, яке ускладнює можливість повноцінно брати участь у судовому засіданні й захищатися від пред`явленого обвинувачення, не є такою обставиною, що вимагає обов`язкової участі захисника в аспекті п.3 ч.2 ст. 52 КПК України.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні підстави для залучення обвинуваченому ОСОБА_7 захисника були відсутні, оскільки дані щодо нездатності останнього повною мірою реалізувати свої права не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 04 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4