Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1743/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18 02 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно до ОСОБА_8 ,

встановила:

18 лютого 2021 ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області у задоволені клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України - відмовлено.

Слідчий суддя дійшов висновку, що враховуючи принцип поваги до свободи особистості, та зважаючи, що у суду відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та що прокурором та слідчим при розгляді клопотання не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 , у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу слід відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду повторно дослідити наявні в матеріалах справи докази.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. А висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчий суддя не надав оцінки сукупності доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину за ч. 2 ст. 310 КК України та є достатніми для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Також, доводи сторони захисту та висновки слідчого судді в частині того, що ОСОБА_9 не було вручено повідомлення про підозру, а тому останній немає статусу підозрюваного є необґрунтованими.

Вказує, що у зв`язку з неможливістю вручити повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 310 КК України, останнє було вручено слідчим 17.08.2020 батьку ОСОБА_9 - ОСОБА_10 за правилами ч. 1 ст. 287 КПК України, тобто у спосіб, передбачений для вручення повідомлень відповідно до ст.ст. 111,112, 135, 136 КПК України.

Також зазначає, що ОСОБА_11 18.02.2021 отримав від слідчого копію повідомлення про підозру, разом з тим підпис на підозрі з відміткою про її отримання проставити відмовився.

Лише після розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_11 власноручно 18.02.2020 о 17 годині 20 хвилин проставив на повідомленні про підозру відмітку про її отримання.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисту, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 ст. 111 КПК України встановлено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, главою 11 КПК України визначені способи та порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 2 ст. 135 КПК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що у разі неможливості вручити повідомлення особисто, - у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, зокрема й шляхом вручення під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про підозру ОСОБА_8 , вручено члену сім`ї, а саме батькові ОСОБА_10 17.08.2020 року, про що на повідомленні міститься відмітка.

Крім того, про неможливість вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_8 свідчать наступні обстави.

Ухвалами Олевського районного суду від 13.07.2020, 29.10.2020, 05.11.2020, 16.11.2020, та 11.12.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000439 застосовано привід, який жодного разу не виконано.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.07.2020 року у кримінальному провадженні № 0007525 застосовано привід, а ухвалою Богунського районного суду від 01.02.2021 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 оголошено в розшук.

Крім того, ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 19.10.2020 у справі №287/1743/20 надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_9 для розгляду клопотання про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09.10.2020 за постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_12 оголошено в розшук, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на час проведення розшуку підозрюваного ОСОБА_13 .

Отже, за вказаних обставин, висновок слідчого судді, що ОСОБА_8 не має статусу підозрюваного, оскільки йому особисто не вручено повідомлення про підозру, колегія суддів вважає необґрунтованим та помилковим.

Апеляційний суд вважає, що з врахуванням даних про особу підозрюваного який раніше судимий, на розгляді в Олевському районному суді Житомирської області та в Богунському районному суді м. Житомира перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні інших тяжких злочинів, він за викликом до суду не з`являвся, ухвалами суддів до нього неодноразово застосовувався привід, оголошувався розшук, прокурором доведено існування ризиків передбачених п. 1,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, перевіряючи доводи клопотання прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не погоджується з його доводами про неможливість застосування до ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (справи «Нечипорук-Йокало проти України», «Ткачов проти України», «Доронін проти України», «Харченко проти України»).

Колегія суддів вважає, що за стосовно ОСОБА_8 можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід домашній арешт, який зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

На час розгляду клопотання слідчого, строки досудового розслідування не закінчились, оскільки вони були зупинені, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_8 у розшук, а тому колегія суддів розглядаючи клопотання слідчого вважає за перешкоди для застосування до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відсутні.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу прокурора, скасовує ухвалу слідчого судді та постановляє нову ухвалу, якою обирає ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 01.05.2021 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.02.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 до 01 тарвня 2021 року заборонивши цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки на строк до 01 травня 2021 року, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: