Справа № 727/4057/21
Провадження № 1-кп/727/302/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000510 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рим, Італія, українця, громадянина України, учня 7-Г класу Чернівецького багатопрофільного ліцею № 4, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого за ст. 185 ч. 1 КК України, -

встановив:

08.04.2021 в період часу з 01.31 год. по 01.41 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебував поруч з приміщенням магазину «Тайстра», по вул. Воробкевича, 1а, м. Чернівці. Володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, маючи в користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно, шляхом зняття у банкоматі AT КБ «ПриватБанк» (CACV2350), викрав з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому розкаюється. Матеріальна шкода потерпілому не відшкодована.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив суду, що 08.04.2021 з його банківського рахунку були зняті (викрадені) грошові кошти в сумі 4000 грн. Матеріальна шкода йому не відшкодована.

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - проступку знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Захисник обвинувачуваного в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його підзахисного від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Обвинувачений та його законний представник підтримали клопотання захисника, прокурор, потерпілий не заперечували щодо клопотання захисника обвинувачуваного.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_6 та виписки для підтвердження з Книги реєстрації актів про його народження, він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, на час вчинення кримінального правопорушення, він не досяг повноліття.

Крім того ОСОБА_5 за місцем навчання та проживання характеризується в основному позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив проступок або злочин середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України є проступком.

Згідно з ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч.2 ст . 105 КК України ), допускається лише за наявності даних про те,що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб,які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Строк нагляду,передбаченого п. 3 ч.2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються переважно добре за місцем навчання та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягнув 18 років і таким чином не досягнув повноліття. В зв`язку з цим до ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

Суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, що він є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, що згідно з висновком досудової доповіді від 2021 року виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб), а тому суд вважає, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент ухвалення вироку не потребує застосування покарання, до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, передачі під нагляд матері ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-376, 395 КПК України, ст.ст. 44, 105 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і звільнити його від покарання.

На підставі ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік.

Контроль за виконанням ухвали про застосування примусового заходу покласти на службу у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_5 .

Речові докази:

- диск з відео файлом, який прилучений до кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- диск з інформацією, який прилучений до кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб починаючи з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: