ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8783/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/249/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2021 року у кримінальному провадженні №00000089 від 22 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Одночасно, визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 (шістсот вісімдесят одна тисяча) гривень. Датою закінчення дії ухвали вирішено вважати 23 год. 59 хв. 16 липня 2021 року.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а саме, що в кінці березня - на початку квітня 2021 року ОСОБА_7 діючи умисно за попередньою змовою спільно з іншими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування в цьому провадженні, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії не будуть помічені сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, впродовж 4-5 днів, проникали на огороджену територію будівельного майданчика, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою кранів-навантажувачів здійснювали завантаження арматурного прокату класу «А500С» діаметром 12 мм. та 16 мм. на вантажний автомобіль. Після цього надавали вказівку водію вивозити завантажене майно із огородженої території з метою подальшого розпорядження викраденим на власний розсуд, а саме для реалізації її у пункті прийому металобрухту у АДРЕСА_2 . Таким чином, із огородженої території будівельного майданчика ОСОБА_7 спільно з іншими особами здійснений викрадення чужого майна загальною вартістю близько 2 329 728 грн., чим спричинив ТОВ «Ювента-Інжинірінг», майнову шкоду на вказану суму.

Органом досудового розслідування 19 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб поєдною із проникненням у сховище.

Згідно ухвали, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, зазначені у клопотанні обставини вчинення злочину підтверджуються достатньою на даному етапі розслідування сукупністю доказів, а тому пред`явлена підозра є обґрунтованою і обмеження права підозрюваного на свободу на певний час є виправданим. Також, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційних скаргах підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави в розмірі 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600 грн. Свої вимоги мотивують тим, що слідчим суддею не враховано, що згідно правової позиції Європейського суду з прав людини ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Зазначає, що твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення так як він підозрюється у вчиненні умисного корисного злочину, який вчинений з метою особистого збагачення, не працює та не має постійного джерела доходу є помилковим, оскільки наявність зазначених обставин, не вказує на те, що ОСОБА_7 може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення. Також зазначає, що в обґрунтування того, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя наводить те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено усіх осіб, які були очевидцями або яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, однак, з матеріалів, які були долучені до клопотання вбачається, що встановлені усі особи, які брали участь у інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також усі особи, які могли бути його очевидцями. Зазначені особи допитані слідчим у встановленому законом порядку. Звертає увагу суду на те, що визначаючи розмір застави, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про визначення його у максимальному розмірі, так як він неналежним чином врахував матеріальний стан підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги з наведених у них підстав, думку прокурора, який вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що до задоволення не підлягають, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та прийшов до обґрунтованого висновку, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Аналізуючи доводи сторони захисту про те, що твердження слідчого судді є помилковими щодо того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що слідчим суддею не враховано, що правові позиції Європейського суду з прав людини щодо оцінки ризику переховування, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував та зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, вказана обставина оцінена слідчим суддею в сукупності з даними про характер вчиненого злочину і його наслідки.

Також, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування до підозрюваного тримання під вартою відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного, який має погашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а також відносно нього на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебувають два обвинувальні акти за ст.ст.345, 296, 185КК України.

При цьому, слідчий суддя правильно вказав, що за встановлених конкретних обставин вчинення за попередньою змовою групою осіб інкримінованого кримінального правопорушення та наведених відомостей про особу підозрюваного, такий запобіжний захід є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, доводи сторони захисту про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя обґрунтовано відхилив з наведенням належних і достатніх мотивів такого рішення.

Доводи апеляційних скарг про безпідставність визначення розміру застави у максимальному розмірі, колегія суддів вважає непереконливими, так як згідно ухвали слідчий суддя визначаючи розмір застави, врахував вимоги ст.182 КПК України і взяв до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, і його роль у вчиненні за попередньою змовою групою осіб особливо тяжкого злочину, а також розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка становить більше двох мільйонів гривень, а тому правомірно визначив розмір застави відповідно до ч.5 ст.182 КПК України в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі в даному випадку і на даному етапі кримінального провадження може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий

Судді