Справа № 526/215/21
Провадження № 1-кп/526/117/2021

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000215 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, раніше судимого 25.05.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнений від покарання з випробуванням та іспитовим терміном на 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

27 грудня 2020 року у другій половині дня у ОСОБА_4 , під час перебування у будинку ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виник прямий умисел на теємне заволодіння чужим майном, а саме банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , щоб у подальшому з неї викрасти грошові кошти.

27 грудня 2020 року близько 20-ї години ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, неправомірно заволодів документом ОСОБА_5 - банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом і з місця скоєння злочину зник.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 27.12.2020 близько 21 год. 30 хв. підійшов до банкомату, що в м. Гадяч, вул. Чапаєва, 15, де за допомогою банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 провів дві операції, за допомогою яких з картки таємно викрав грошові кошти двома сумами: 6000 гривень і 1800 гривень і з місця скоєння злочину з викраденим зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7800 гривень.

У ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю та підтвердив обставини їх вчинення, пояснивши при цьому, що не оспорює обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, встановлені органом досудового розслідування, а тому погоджується з думкою прокурора щодо недоцільності дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання, що 27 грудня 2020 року вона зустріла свого знайомого, з яким був і ОСОБА_4 , яких запросила до себе додому, з метою надання допомоги по ремонту сантехніки. Після цього вони неодноразово ходили до магазину з метою придбання спиртного та продуктів харчування. У магазині вона розраховувалась банківською карткою, яку поклала до кишені куртки. На наступний день виявила відсутність картки, про що повідомила у поліцію. До цього часу кошти ОСОБА_4 їй не повернув, але на суворій мірі покарання вона не наполягає.

Прокурор, у зв`язку з визнанням вини обвинуваченим та не оспорюванням ним і потерпілою обставин вчинення кримінальних правопорушень, висловив думку про недоцільність дослідження доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, під час судового розгляду, підтверджуючих обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, з підстав не оспорювання їх учасниками судового провадження та відсутності сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд визнає винним ОСОБА_4 у викраденні офіційного документа банківської картки ОСОБА_5 з корисливих мотивів і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, як характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а інше до нетяжких злочинів, так і особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та вчинив кримінальні правопорушення у період іспитового строку, наданого йому відповідно до попереднього вироку суду.

При призначенні покарання суд враховує і висновок органу пробації, згідно якого значиться, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, а застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 після постановлення вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.05.2020 та до повного відбуття покарання призначеного ним, тому при призначенні покарання слід застосувати не лише ч. 1 ст. 70 КК України, а й ч. 1 ст. 71 КК України.
З метою виконання вироку суду, суд також вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з підстав існування ризиків, а саме: переховування від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.05.2020 остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1