Справа № 523/1783/18
Провадження №1-кп/523/1047/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000296 від 20.01.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, з неповною середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої:

-01.12.2020 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186, ст.ст.75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На адресу Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 для розгляду одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також надійшли матеріали кримінального провадження та відповідні заяви потерпілої сторони і сторони захисту.

Приписи ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачена ОСОБА_2 18.01.2018 року о 20:00 годині, маючи протиправний намір на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, подзвонила на мобільний телефон НОМЕР_1 , який належить її знайомому ОСОБА_4 , та запропонувала зустрітись біля ресторану швидкого харчування «Макдональдс» за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 116а.
Зустрівшись у зазначеному місці, реалізуючи свій протиправний намір, обвинувачена ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_4 , попросила останнього тимчасово передати їй свій мобільний телефон марки «Microsoft Lumia-535», в корпусі помаранчевого кольору, з сім-картами оператора мобільного зв`язку «Лайф-», «МТС-», під приводом необхідності здійснити дзвінок.
Будучи впевненим в щирості дій обвинуваченої ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_4 передав їй зазначений мобільний телефон, отримавши який, вказана обвинувачена здійснила дзвінок та, зловживаючи довірою потерпілого, повідомила останньому, що мобільний телефон розрядився.
В подальшому, обвинувачена ОСОБА_2 заволодівши телефоном потерпілого ОСОБА_4 , з місця вчинення правопорушення зникла, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим спричинила останньому матеріальну шкоду у розмірі 3000 гривень.
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до означених вище заяв, потерпілий ОСОБА_4 і його законний представник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_2 , за участю захисника останньої - адвоката ОСОБА_6 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачена при цьому повністю й беззаперечно визнала свою винуватість.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнавала свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаною дізнавачем в якості підозрюваної, надавала зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого нею при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні нею кримінального проступку, фактичні обставини якого нею та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_2 заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а відтак дії зазначеної особи вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.190 КК України.

Частинами 2, 3 ст.4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Так, з огляду на ч.1 ст.190 КК України (в редакції, чинної на час вчинення інкримінованого діяння), кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого нею та те, що в силу ст.12 КК України скоєне нею відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується стан здоров`я зазначеної обвинуваченої та її особа свою провину в інкримінованому діянні визнала, на обліку в КУ «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради не перебуває, забезпечена місцем реєстрації й проживання, однак є засудженою за майновий злочин й в теперішній час відбуває покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси, офіційно не працевлаштована та незаміжня, сукупність чого, свідчить про схильність обвинуваченої до вчинення протиправних діянь та небажання встати на шлях виправлення, але опосередковано обумовлює можливість її виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченої ОСОБА_2 (зокрема, її не працевлаштованість, відсутність легальних джерел доходів, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності), суд у контексті ст.ст.50, 56-57, 65, санкції ч.1 ст.190 КК України (в редакції, чинної на час вчинення інкримінованого діяння) доходить висновку про доцільність призначення покарання у виді обмеження волі та із застосуванням положень ч.4 ст.70 цього ж Кодексу, з призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням вироку Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2020 року.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень окремо (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо зарахування обвинуваченій ОСОБА_2 строку попереднього ув`язнення до строку призначеного їй покарання, суд ураховує висновки суду за наведеним вироком Приморського районного суду м.Одеси (справа №523/8154/20, провадж.№1-кп/522/1806/20), який набрав законної сили 31.12.2020 року.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2020 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_2 визначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Строк покарання ОСОБА_2 рахувати з дня проголошення вироку та на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати вказаній особі у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2020 року, - з 07.05.2020 до 01.12.2020 року, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженою ОСОБА_2 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Microsoft Lumia-535», в корпусі помаранчевого кольору, який переданий під зберігальну розписку законному представнику потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , - вважати повернутими за належністю вказаному законному представнику потерпілого.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_2 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також спрямувати до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для обвинуваченої, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1