ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року

м. Київ

справа № 454/1901/18
провадження № 51-6006км20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року укримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Сокальського районного суду Львівської області від 31 травня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 24 листопада 2020 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині цивільного позову скасував та постановив цивільний позов ТзОВ «Фабрика.ЮА» до ОСОБА_7 задовольнити і стягнути з останнього на користь цивільного позивача 42 555, 74 грн майнової шкоди.

У решті вирок залишено без зміни.

За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13 травня 2018 року близько 22:40 у районі 140км+400м автодороги сполученням Ковель ? Жовква, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки ГАЗ-3302, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Ковель Волинської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, на автодорозі із двостороннім рухом без причин технічного характеру виїхав на умовну смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку, зокрема до м. Жовкви Львівської області.

У результаті зіткнення транспортних засобій водій ОСОБА_8 та пасажир автомобіля марки «Skoda Oktavia» ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми тіла, внаслідок чого померли на місці події.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху і ці порушення перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, зі спричиненням смерті потерпілим.

Вимоги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник засудженого просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року і направити справу на новий апеляційний розгляд. Вважає, що підзахисному призначено надто суворе покарання, оскільки суди належним чином не врахували пом`якшуючих обставин і того, що потерпілий ОСОБА_8 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та мав можливість уникнути ДТП. Вказує, що не було задоволено його клопотання про проведення додаткової судової інженерно-технічної експертизи, і це позбавило можливості постановити справедливе рішення. Крім того, на думку захисника, апеляційний суд усупереч вимогам закону задовольнив цивільний позов, а також провів судовий розгляд за відсутності потерпілих.

Представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 , подав клопотання про розгляд справи за його та потерпілої ОСОБА_10 відсутності, посилається, що вони заперечують проти касаційної скарги, зазначає, що лише під час останнього слова ОСОБА_7 заявив, що кається у вчиненому, не просив вибачення у потерпілих, жодним чином не намагався відшкодувати збитки завдані злочином.

Представник позивача ТзОВ «Фабрика.ЮА» ОСОБА_12 подала заперечення, в яких касаційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення ? без змін. Вказує на те, що нотаріальному посвідченню підлягають лише договори, укладені між фізичними особами, а в цьому випадку ОСОБА_13 діяв як підприємець на підставі набутого статусу суб`єкта господарської діяльності. Також зазначає, що стосовно подібних питань уже установлена судова практика, яка узгоджується з позицією фіскальної служби України (постанова Верховного Суду України від 18 грудня 2012 року № 3-66г12с12; постанова Вищого господарського суду України від 2 серпня 2017 року № 911/2761/16; ухвала Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року у справі № К/800/26479/16; пп. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 1, згідно з яким слід мати на увазі, що нотаріального посвідчення не потребує договір, укладений за участю громадянина, який набув статусу суб`єктапідприємницької діяльності.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судове рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення представника цивільного позивача, матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду стосовно законності й обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Крім того, за змістом вона має відповідати вимогам ст. 419 КПК.

При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою (ч. 2 ст. 419 КПК).

У касаційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, однак при цьому також вказує, що суд під час призначення покарання не врахував ступеня вини іншого водія. Також посилається на неповноту судового розгляду. З приводу цього зазначає, що водій іншого транспортного засобу шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР ? негайно вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, міг уникнути ДТП.

Як вбачається з вироку, місцевий суд навів докази, зміст яких відповідає матеріалам кримінального провадження, дав їм оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Зокрема, висновки про достовірність, допустимість та достатність доказів у сукупності для засудження ОСОБА_7 суд першої інстанції зробив на підставі аналізу: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою до нього та фотоілюстраціями від 14 травня 2018 року; висновків експертів від 18 червня 2018 року № 040/2018, від 16 травня 2018 року № 612/2018-ім, від 21 травня 2018 року № 1723/2018-т, від 18 червня 2018 року № 039/2018, від 16 травня 2018 року № 613/2018, від 21 травня 2018 року № 1722/2018-т, від 22 травня 2018 року № 115/2018, від 12 червня 2018 року № 2008/2018-т, від 24 травня 2018 року № 116/2018, від 19 червня 2018 року № 1/640, від 21 червня 2018 року № 1/641, від 20 червня 2018 року № 1/639, від 23 червня 2018 року № 1/778; показань засудженого, який винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи; показань потерпілих, свідка.

При цьому суд апеляційної інстанції ретельно перевірив докази та доводи апеляційних скарг і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дії за ч. 3 ст. 286 КК.

Рішення апеляційного суду щодо відхилення клопотання захисника про призначення експертизи належним чином обґрунтовано. Апеляційний суд вказав про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції захисником не заявлялось зазначене клопотання, хоча підстави для його заявлення були відомі на момент розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення оскаржуваного вироку. Наявним у справі висновком експерта від 23 червня 2018 року № 1/778 підтверджується, що причиною ДТП стала невідповідність дій водія ОСОБА_7 технічним вимогам пунктів 1.2, 10.1 та 11.3 ПДР, а водій ОСОБА_8 своїми односторонніми діями не мав змоги уникнути ДТП. Із цими висновками погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

За змістом скарги захисник порушує також питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

У статті 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження забезпечуються, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Як вбачається з матеріалів справи, переглянувши вирок місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд вказаних вимог закону дотримався.

Погоджуючись з призначеним судом першої інстанції ОСОБА_7 покаранням, апеляційний суд послався на тяжкість вчиненого злочину, що згідно зі ст. 12 КК є тяжким, конкретні обставини його скоєння, особу винуватого, який активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою винуватість під час судового розгляду, вибачився за вчинене перед потерпілими та обставину, яка обтяжує покарання, ? вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирок апеляційного суду в частині призначеного покарання достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 420 КПК.

На думку колегії, призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Твердження захисника у касаційній скарзі про те, що апеляційний суд порушив вимоги КПК, здійснивши судове провадження за відсутності потерпілих, є безпідставними.

Частиною ч. 4 ст. 405 КПК встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК захисник засудженого має право подати касаційну скаргу в частині, що стосується інтересів засудженого.
Враховуючи викладене, а також те, що явка потерпілого в судове засідання суду апеляційної інстанції є його правом, а не обов`язком, апеляційний суд під час перегляду вироку суду дотримався положень ч. 4 ст. 405 КПК, і це не є підставою для скасування судового рішення, як про це стверджує захисник.

Суд не погоджується з доводами захисника в частині, що стосується цивільного позову, а саме з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки власником пошкодженого автомобіля є фізична особа ? підприємець (відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 16 березня 2018 року), а ТзОВ «Фабрика.ЮА» володіла транспортним засобом відповідно до зазначеного договору, який не був посвідчений нотаріально.

Висновок суду апеляційної інстанції про дійсність зазначеного договору, хоча він не був нотаріально посвідчений, колегія суддів вважає правильним.

Як передбачено ст. 799 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК), договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Зі змісту договору, який апеляційний суд вважає дійсним, видно, що він укладений не за участю фізичної особи в розумінні ст. 24 ЦК, а за участю фізичної особи ? підприємця, діяльність якої регламентується окремою 5 главою цього Кодексу.

Згідно зі ст. 51 ЦК до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Передбачивши таку норму, законодавець фактично прирівняв фізичних осіб ? підприємців у певних видах діяльності до юридичних осіб.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, та погоджується з наведеними у ній висновками про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 ? без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3