Справа № 136/1083/21
провадження №1-кп/136/63/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 09.06.2021, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, працює різноробочим у ФОП, освіта середня, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2021 близько 20.00 год., ОСОБА_2 , спільно із своїми знайомими перебував у АДРЕСА_2 , у якому проживає його сестра ОСОБА_3 , в очікуванні останньої. У цей час по вказаній вулиці проходив ОСОБА_4 , який являється співмешканцем ОСОБА_3 . Дійшовши до автомобіля марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_2 разом із іншими особами приїхав у с. Війтівці Липовецької ОТГ Вінницької області, ОСОБА_4 зробив зауваження вищевказаними особам, щоб останні зробили меншу гучність музики, яка грала із вказаного автомобіля. У зв`язку з тим, що жодна із осіб, які знаходились біля автомобіля не відреагували на зауваження ОСОБА_4 , останній підійшов до даного транспортного засобу та висловив вимогу ОСОБА_2 вимкнути музику та повідомити, хто вони такі. Після цього ОСОБА_4 почувши те, що ОСОБА_2 являється братом його співмешканки ОСОБА_3 , взяв своїми руками останнього за верхній одяг та почав шарпанину. ОСОБА_2 будучи обурений вказаною поведінкою ОСОБА_4 , а також тим, що останній неодноразово бив його сестру, на ґрунті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 , від якого останній не втримавши рівноваги та впав на землю. Після цього, розуміючи гіротиправність своїх дій ОСОБА_2 умисно завдав декілька (не менше двох) ударів кулаками в область голови ОСОБА_4 , після чого завдав ще декілька (не менше двох) ударів ногами в область тулуба останнього. Вчинивши вказані дії ОСОБА_2 спільно із іншими особами, які приїхали разом з ним та спостерігали за вказаним подіями, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_4 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лобі справа та зліва, в правій та лівій навколо орбітальних ділянках з переходом на ділянки щік, в ділянці нижньої щелепи справа з переходом на шию праворуч;синець та садно в ділянці спинки носа; синець на задній поверхні грудної клітки зліва.
Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_5 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_4 також подав письмову згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, працює у ФОП, має на утриманні чотири неповнолітні дитини, за місцем проживання характеризується добре; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 .

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 1112, 5051, 6567, ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 381382, 394395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1