КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/328/2021 Категорія КК: ч.1 ст. 121 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0006456 за апеляційною скаргою заступника прокурора м.Києва ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 05 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 05 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, пройти курс лікування від алкоголізму.
Позов потерпілого ОСОБА_10 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 ) в частині відшкодування майнової шкоди задоволено у повному обсязі та зобов`язано стягнути на користь потерпілого з ОСОБА_7 1698 грн. 50 коп. за заподіяну майнову шкоду. В частині відшкодування моральних збитків позов задоволено частково на суму 15 000 грн, а всього на суму 16698 грн. 50 коп.

Як зазначено у вироку, 07 вересня 2014 року, близько 23 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , де зустрівся за домовленістю із раніше знайомим ОСОБА_10 , заздалегідь взявши із собою предмет по типу ножа, з метою нанесення тілесних ушкоджень.

Під час зустрічі та розмови, на ґрунті особистої образи та виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 умисно завдав предметом по типу ножа удар в область живота потерпілому ОСОБА_10 , після чого між ними виникла бійка, під час якої вони завдавали один одному удари руками та ногами. Після цього конфлікт між обвинуваченим та потерпілим припинився та ОСОБА_7 залишив місце події.
08 вересня 2014 року, близько 05 год. 29 хв., потерпілий ОСОБА_10 звернувся за наданням медичної допомоги. Відповідно до висновку експерта №1809/Е від 28.10.2014 року при вивченні медичної документації та огляду ОСОБА_10 встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 08 вересня 2014 року в 05 год. 29 хв. у останнього мало місце тілесне ушкодження - проникаюче колото-різане поранення живота. Висновком експерта №1809/Е від 28.10.2014 року встановлено локалізацію рани на передній черевній стінці зліва по середньо-ключичній лінії, від якої відходить рановий канал, направлений спереду назад, зліва на направо, зверху вниз, по ходу якого ушкоджено м`які тканини черевної стінки, з проникненням у черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кишки та з явищами гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині крові).

Зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя ). Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилося внаслідок однократної травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).

ОСОБА_7 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора м.Києва

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Зокрема, прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ( ст.75 КК України), невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжкий, особу винного, який є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, є осудним, однак страждає на хронічний алкоголізм, обставину, що пом`якшує відповідальність згідно ст.66 КК України - наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою, та обставину, що обтяжує покарання згідно ст.67 КК У країни - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на це, внаслідок формального підходу, суд 1-ї інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив йому невиправдано м`яке покарання у виді позбавлення волі та звільнив від його відбування з випробуванням. При цьому, Подільський районний суд м.Києва, у вироку відносно ОСОБА_7 , не навів, і серед матеріалів справи відсутні дані, щодо підстав звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Крім того, судом у вироку не надано належної оцінки ставленню засудженого до власних протиправних дій, оскільки ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, а наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою, не зменшує суспільну небезпечність вчиненого ним діяння. Тому, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому повинно бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі з відбуванням в умовах ізоляції від суспільства.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.121 КК України і призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, вказані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону дотримані.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не обґрунтовані та не підтверджені допустимими і належними доказами з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження і не можуть бути визнані достатніми для скасування вироку суду першої інстанції та спростовуються матеріалами провадження, поскільки при ухваленні вироку та призначенні покарання ,суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив під час судового розгляду в суді першої інстанції всі обставини справи, врахував тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання. Вказані доводи апеляційної скарги прокурора враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його відношення до вчиненого,матеріали, що його характеризують, те що обвинувачений за місцем проживання, характеризується позитивно, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою та обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

Крім того, дані обставини підтверджуються і тим, що після винесення вироку на протязі шести років, ОСОБА_7 не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягувався та надав в судовому засіданні суду апеляційної інстанції документи, відповідно до яких ОСОБА_7 був призваний по мобілізації (т.1 а.с.171) та не ухиляючись від проходження служби в Збройних Силах України в період з 2015 по 2016 рік є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, де отримав службову характеристику з позитивними рекомендаціями. Відповідно до довідки наданої в судовому засіданні ОСОБА_7 з 11.07.2017 року по теперішній час офіційно працевлаштований в ТОВ «АРДІС», має міцні соціальні зв`язки , а тому всі ці обставини свідчать про те що його виправлення та попередження нових злочинів можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

З матеріалів даного кримінального провадження, а саме з журналу судового засідання від 05.01.2015 року (т.1 а.с.115- 119), також вбачається, шо під час розгляду провадження в суді першої інстанції прокурор підтримав позицію звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням, а потерпілий не наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого, а тому при винесенні вироку, суд першої інстанції обґрунтовано врахував позицію прокурора та потерпілого.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та його поведінку, як до та після вчинення злочину, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначення обвинуваченим нового покарання та незаконності звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України є безпідставними, необґрунтованими та не відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора м.Києва ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, підстав для скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м.Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду міста Києва від 05 січня 2015 року у кримінальному провадженні №0006456 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4