Справа № 196/93/21
Провадження № 1-кп/209/200/21
У Х В А Л А
22 лютого 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: - секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
захисника обвинувачених (адвоката) - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР 11 вересня 2018 року за № 0000445 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинувачених був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 11.09.2018 близько 18.50 години ОСОБА_6 знаходився в селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на напад відносно потенційного потерпілого, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб(розбій), з проникненням в інше приміщення, вступив в попередню змову з ОСОБА_7 , розподіливши ролі у скоєнні злочину, відповідно до умов злочинної змови, в двох перелізли через паркан на територію не працюючої АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та проникли до приміщення операторської, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_4 .

Далі, із застосуванням насилля небезпечного для здоров`я потерпілого почали наносити руками та ногами удари по різних частинам тіла останнього, чим спричинили тілесні ушкодження. При цьому вказані особи погрожували потерпілому застосуванням насильства небезпечного для життя потерпілого, яке полягало в погрозі зброєю, а саме демонстрували готовність застосувати предмет схожий на пістолет «Форт-17Р» та пригнічуючи волю останнього до спротиву, заволоділи грошовими коштами належними ОСОБА_4 в сумі 4800,00 тисяч гривень, котрі перебували в шухлядці столу.

Після чого, ОСОБА_6 , діючи відповідно до умов злочинної змови, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчиненого, спільно з ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину на мотоциклі синього кольору «Хонда СBR 600» д/з № НОМЕР_1 , разом з коштами, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Враховуючи, що ОСОБА_6 після скоєння кримінального правопорушення втік та за місцем проживання не перебував, що свідчить про те, що останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності.

Також посилався, що ОСОБА_6 відомі свідки даного правопорушення, останній може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні або знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 11.09.2018 року близько 18.50 години знаходився в селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на напад відносно потенційного потерпілого, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій), з проникненням в інше приміщення, вступив в попередню змову з ОСОБА_6 , розподіливши ролі у скоєнні злочину, відповідно до умов злочинної змови, в двох перелізли через паркан на територію не працюючої АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та проникли до приміщення операторської, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_4 .

Далі, із застосуванням насилля небезпечного для здоров`я потерпілого почали наносити руками та ногами удари по різних частинам тіла останнього, чим спричинили тілесні ушкодження. При цьому вказані особи погрожували потерпілому зброєю, а саме демонстрували готовність застосувати предмет схожий на пістолет «Форт-17Р» та пригнічуючи волю останнього до спротиву, заволоділи грошовими коштами належними ОСОБА_4 в сумі 4800,00 тисяч гривень, котрі перебували в шухлядці столу.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи відповідно до умов злочинної змови, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчиненого, спільно з ОСОБА_6 втекли з місця вчинення злочину на мотоциклі синього кольору «Хонда СBR 600» д/з № НОМЕР_1 , разом з грошовими коштами, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Враховуючи, що ОСОБА_7 після скоєння кримінального правопорушення втік та за місцем реєстрації не перебував, що свідчить про те, що останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності.

Також ОСОБА_7 відомі свідки даного правопорушення, що з метою ухилення від відповідальності обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні або знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надав суду клопотання в якому просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Усвоєму клопотанні посилався на те, що прокурором не доведено, що ОСОБА_6 перебував у розшуку, повідомлення про підозру вручено з порушенням норм КПК України, а саме вручено особі, не за місцем проживання останнього, порушено право на захист, після формального повідомлення про підозру, повістка від 04.10.2018 року вручена ОСОБА_6 08.10.2018 року для участі у слідчих діях без зазначення процесуального статусу, оскільки підозра оголошена 05.10.2018 року, у протоколі допиту батька обвинуваченого, зазначено, що вони з сином не спілкуються та не проживають разом, що засвідчує про неможливість належного вручення повісти про виклик. Крім того стороною обвинувачення не підтверджено того, що постанова про зупинення досудового розслідування, у зв`язку з його розшуком, направлялася за місцем реєстрації обвинуваченого. Також пояснив, що ОСОБА_6 сам прибув у судове засідання 10.12.2020 року, після належного повідомлення, про час та місце його проведення. Вважає необгрунтованими доводи обвинувачення, що останній не працевлаштований, оскільки вказані обставини спростовуються наданою ним довідкою з місця роботи ОСОБА_6 та характеристикою підприємства. Крім того згідно "Акту про проживання" встановлено, що ОСОБА_6 проживав за адресою, АДРЕСА_4 з травня 2018 року по грудень 2020 року. У своєму клопотанні посилався, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, має дитину, про яку піклувався та допомагав. Кім того обвинувачений має хронічне захворювання - язву. З підстав викладеного, вважає, що ризики оголошені прокурором в судовому засіданні, взагалі не існують.

Відносоно обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надав суду клопотання в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Усвоєму клопотанні посилався на те, що прокурором не доведено, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, повідомлення про підозру вручено з порушенням норм КПК України, а саме вручено захиснику, який залучений з регіонального центру безкоштовної правової допомоги, порушено право обвинуваченого на захист, оскільки захисник отримав свій процесуальний статус передчасно, повістка від 04.10.2018 року вручена ОСОБА_7 08.10.2018 року для участі у слідчих діях без зазначення процесуального статусу, оскільки підозра оголошена 05.10.2018 року, у протоколі допиту дідуся обвинуваченого, зазначено, що вони з внуком на той час не проживали разом, що засвідчує про неможливість належного вручення повісти про виклик. Крім того стороною обвинувачення не підтверджено того, що постанова про зупинення досудового розслідування, у звязку з його розшуком, направлялася за місцем реєстрації обвинуваченого. Вважає необгрунтованими доводи обвинувачення, що останній не працевлаштований, оскільки вказані обставини спростовуються наданою ним довідкою з місця роботи ОСОБА_7 та характеристикою підприємства. Крім того згідно "Акту про проживання" встановлено, що ОСОБА_7 проживав за адресою, АДРЕСА_2 з травня 2018 року по грудень 2020 року. У своєму клопотанні посилався, що обвинувачений має сталі соціальні звязки, має хворих дідуся і бабуся, які потребують постійного стороннього догляду. З підстав викладеного, вважає, що ризики оголошені прокурором в судовому засіданні, взагалі не існують.

Потерпілий просив не застосовувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Повністю підтимав свого захисника та викладені ним у клопотанні факти, недоведеності зазначених прокурором ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Повністю підтимав свого захисника та викладені ним у клопотанні факти, недоведеності зазначених прокурором ризиків.

Відповідно до ч.1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі. Крім того обвинуваений після скоєння кримінального правопорушення втік та за місцем реєстрації не перебував, що свідчить про те, що останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності, може впливати на свідків та потерпілого або знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Всі ці обставини свідчать про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі. Крім того обвинуваений після скоєння кримінального правопорушення втік та за місцем реєстрації не перебував, що свідчить про те, що останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності, може впливати на свідків та потерпілого або знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Всі ці обставини свідчать про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

На думку суду, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вони піддаються до кримінальної відповідальності, з огляду на що суд вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими.
Стосовно заявлених клопотань стороною захисту, суд приходить до наступного.
Як вбачається з ухвал Дніпровського апеляційного суду від 04.01.2021 року на ухвали слідчого судді Петриківького районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року, про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викладені обставини захисником обвинувачених у своїх клопотаннях, перевірялися апеляційним судом, та не було встановлено порушень вручення підозри, направлення повісток про виклик останніх, та перебування останніх у розшуку.
Інші доводи сторони захисту жодним чином не спростовують наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати станньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно п.1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у інше приміщення,суд не визначає розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно п.1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у інше приміщення,суд не визначає розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 183, 331, 314, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні клопотань захисника обвинувачених - ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.00 годин 21 квітня 2021 року.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.00 годин 21 квітня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів - процесуальних керівників у цьому кримінальному проваджені.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1