Справа № 458/1036/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/144/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, являється депутатом Турківської районної ради Львівської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати керівні посади у суб`єктах господарювання, які займаються лісозаготівлею строком на 3 (три) роки без сплати штрафу.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановлено ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто із ОСОБА_7 в користь Львівської обласної ради завдану кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 5 224 471 (п`ять мільйонів двісті двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 19 коп.

За вироком суду ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», будучи, відповідно до примітки до ст.364 КК України, службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями і зобов`язана, відповідно до контракту та Статуту, здійснювати поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань, передбачених законодавством, організовувати дотримання вимог лісового та природоохоронного законодавства при розробці лісосік в межах лісових ділянок, що перебувають у постійному користуванні підприємства, будучи відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України уповноваженим видавати спеціальний дозвіл (лісорубний квиток) на здійснення спеціального лісокористування, а за наявності підстав відмовляти у видачі такого дозволу, а також, будучи відповідальним за діяльність підприємства та його працівників, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, 04.09.2014, знаходячись в адміністративному приміщені Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Данила Галицького, 2 в м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження лісових ділянок, зазначених матеріалами лісовпорядкування, зокрема повноту насадження в 0,6 (виділ 14, квартал 26) та повноту 0,75 (виділ 10, квартал 23), а також те, що лісогосподарські заходи на даних лісових ділянках не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п. 4, 13, 55 Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та скріплення відтиском печатки підприємства лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400164 від 04.09.2014 на проведення прохідної рубки площею 1,8 га у виділі 14 кварталу 26 та площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 23 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_1 від 04.09.2014, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 1,8 га у виділі 14 кварталу 26 та площею 2.4 га у виділі 10 кварталу 23 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що на території Вовчанської сільської ради Турківського району Львівської області, в період вересня грудня 2014 року, суб`єктом підприємницької діяльності згідно укладеної угоди проведено незаконну рубку 328 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 811 616,53 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 06.10.2014, знаходячись в адміністративній будівлі Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул.Данила Галицького, 2 у м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження, зазначених матеріалами лісовпорядкування, зокрема повноту насадження в 0,5 й те, що лісогосподарські заходи на лісовій ділянці не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п. 4, 55, 13 Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400171 від 06.10.2014 на проведення прохідної рубки площею 1,7 га у виділі 2 кварталу 20 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_2 від 06.10.2014, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 1,7 га у виділі 2 кварталу 20 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території Вовчанської сільської ради Турківського району Львівської області суб`єктом підприємницької діяльності, згідно договору підряду на проведення лісозаготівельних робіт, в період жовтня-грудня 2014 року проведено незаконну рубку 203 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 471 898,90 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 09.12.2014, знаходячись в адміністративній будівлі Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул.Данила Галицького, 2 у м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження, зазначених у матеріалах лісовпорядкування, зокрема вік та повноту насадження в 0,6 й те, що лісогосподарські заходи на даній лісовій ділянці не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п. 4,13, ч.2 п.17, 55 Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400187 від 09.12.2014 на проведення прохідної рубки площею 1,2 га у виділі 16 кварталу ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_3 від 09.12.2014, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 1,2 га у виділі 16 кварталу 14 Прикарпатського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності, згідно договору підряду на проведення лісозаготівельних робіт, у грудні 2014 року проведено незаконну рубку 68 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 276 565,30 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 17.11.2014, знаходячись в адміністративній будівлі Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул.Данила Галицького, 2 у м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши того, що лісогосподарські заходи на даних лісових ділянках не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п.1,2 Правил поліпшення якісного складу лісів, якими не передбачено такого виду рубки догляду та формування лісів, як суцільна рубка рідколісся, ст. 69 Лісового кодексу України, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400183 від 17.11.2014 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 0,7 га у виділі 9(2) кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»; площею 0,7 га у виділі 9 кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_4 від 17.11.2014, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 0,7 га у виділі 9, кварталу 17 та на ділянці площею 0,7 га у виділі 9 (2) кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності, згідно договору підряду, проведено у листопадігрудні 2014 року незаконну рубку 336 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 408 997,35 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 02.12.2014, знаходячись в адміністративному приміщені Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул. Данила Галицького, 2 в м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження виділу, зазначених матеріалами лісовпорядкування, зокрема повноту насадження даного виділу в 0,4 й те, що лісогосподарські заходи на даній лісовій ділянці не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п. 4, 13, 55 Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ № 400185 від 02.12.2014 на проведення прохідної рубки площею 2,3 га у виділі 10 кварталу 46 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_5 від 02.12.2014, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 2,3 га у виділі 10 кварталу 46 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території Турківської міської ради Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності, згідно договору підряду на проведення лісозаготівельних робіт, в період з грудня 2014 року по січень 2015 року проведено незаконну рубку 50 дерев породи смерека, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 201 156,08 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 02.06.2015, знаходячись в адміністративному приміщені Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул. Данила Галицького, 2 в м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши того, що лісогосподарські заходи на вказаних вище лісових ділянках не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п.1,2 Правил поліпшення якісного складу лісів, якими не передбачено такого виду рубки догляду та формування лісів, як суцільна рубка рідколісся, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400210 від 02.06.2015 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 1,1 га у виділі 18 кварталу 14; на ділянці площею 1,1 га у виділі 3 кварталу 7 та на ділянці площею 0,5 га у виділі 9 кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_6 від 02.06.2015, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків на ділянці площею 1,1 га у виділі 18 кварталу 14; на ділянці площею 1,1 га у виділі 3 кварталу 7 та на ділянці площею 0,5 га у виділі 9 кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що на території Бітлянської та Карпатської сільських рад Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності, згідно договорів підряду на проведення лісозаготівельних робіт, в період з червня по листопад 2015 року, проведено незаконну рубку дерев 956 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в загальній сумі 1 521 983,06 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 02.06.2015, знаходячись в адміністративному приміщені Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул. Данила Галицького, 2 в м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши того, що лісогосподарські заходи на вказаній вище лісовій ділянці не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п.1,2 Правил поліпшення якісного складу лісів, якими не передбачено такого виду рубки догляду та формування лісів, як суцільна рубка рідколісся, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400211 від 02.06.2015 на проведення суцільної рубки рідколісся на ділянці площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 46 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_7 від 02.06.2015, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 46 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що на території Риківської сільської ради Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності згідно договору підряду, в період часу з червня по листопад 2015 року, проведено незаконну рубку 383 дерев різної породи, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 1 043 079,37 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», 27.08.2015, знаходячись в адміністративному приміщені Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що по вул. Данила Галицького, 2 в м. Турка Турківського району Львівської області, не з`ясувавши того, що лісогосподарські заходи на вказаній вище лісовій ділянці не запроектовані, будучи зобов`язаним встановити такі відомості при прийнятті рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, в порушення п.п.1,2 Правил поліпшення якісного складу лісів, якими не передбачено такого виду рубки догляду та формування лісів, як суцільна рубка рідколісся, видав, шляхом нанесення свого підпису у відповідній графі лісорубного квитка та його скріплення відтиском печатки підприємства, лісорубний квиток серії 02ЛКБ №400223 від 27.08.2015 на проведення суцільної рубки рідколісся на ділянці площею 1,6 га у виділі 2 кварталу 15 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі виданого із порушенням лісового та природоохоронного законодавства ОСОБА_7 лісорубного квитка серії НОМЕР_8 від 27.08.2015, тобто, в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на ділянці площею 1,6 га у виділі 2 кварталу 15 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, суб`єктом підприємницької діяльності згідно договору підряду на проведення лісозаготівельних робіт, в період з вересня по листопад 2015 року, проведено незаконну рубку 386 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України, що призвело до матеріальних збитків в сумі 489 174,6 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст.364 КК України.

Вирок суду оскаржено захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 та прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Суд не врахував, що обвинувачений не виписував і не оформляв досліджені в справі лісорубні квитки з порушенням лісового та природоохоронного законодавства, видача яких призвела до шкоди довкіллю, а інкриміновані як незаконні, прохідні рубки і рубки рідколісся по згаданих лісорубних квитках за вказаних обвинуваченим в суді, але не досліджених і неперевірених на слідстві та в суді умов, не суперечили законодавству. При вирішенні питання про задоволення цивільного позову судом не було досліджено питання і матеріали, щодо реальності збитків, щодо дотримання встановлених правил їх визначення, залишено поза увагою ті матеріальні надходження від вказаних рубок, які були використані для погашення податкових зобов`язань перед Державою, виплат заборгованостей по заробітних платах тощо. Не враховано, що досліджувана діяльність здійснювалась Підприємством, і навіть за версії звинувачення потребувала розмежування між обвинуваченим, як керівником, і Підприємством, як юридичною особою. Не враховано позитивні характеристики ОСОБА_7 . З урахуванням наведеного просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим за пред`явленим обвинуваченням та відмовити в задоволенні цивільного позову.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, оскільки суд недостатньо мотивував прийняте рішення в частині призначення покарання, зокрема, не вказав, як саме враховано тяжкість злочину при застосуванні положень ст.75 КК України, які саме обставини вчиненого кримінального правопорушення дозволили зробити висновок про можливість звільнення підсудного від відбування покарання з випробуванням. Вказане суперечить положенню абз.6 п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо необхідності зазначення мотивів, з яких виходить суд при винесенні вироку та звільненні підсудного від покарання. З урахуванням наведеного просить оскаржуваний вирок скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в суб`єктах господарювання, які займаються лісозаготівлею, строком на 3 (три) роки та штрафом в розмірі 750 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Задовольнити позовну заяву прокурора в інтересах Львівської обласної ради.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в яких зазначається, що доводи вказаної апеляційної скарги не відповідають суті справи та не підтверджуються дослідженими судом доказами, які надано в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення досліджено усі надані сторонами докази, рішень про недопустимість доказів судом не приймались, а кожне твердження сторони захисту, в тому числі щодо недопустимості окремих доказів обвинувачення, судом перевірено та надано відповідну оцінку у вироку. Враховуючи наведене, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування, з яким погодився суд першої інстанції, були кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службова недбалість - це невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Частиною 2 цієї норми передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Передбачений ч. 1 ст. 367 КК України склад злочину, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.

З юридичної точки зору суб`єктивна сторона недбалості найчастіше полягає у необережній формі вини як щодо діяння, так і його наслідків. Можлива і змішана форма вини - умисел до діяння і необережна вина до наслідків цього діяння. Не виключається недбалість й у тих випадках, коли умисне порушення службових обов`язків призводить до наслідків, яких винний хоча й не бажав, але свідомо припускав їх настання (непрямий умисел - частина 3 стаття 24 КК України).

Об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК України) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК України); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків може виявлятися не лише в одноразовій бездіяльності або дії, але й у тривалій бездіяльності або ряді дій, виконаних неналежним чином.

Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивно з`ясованих усіх обставин справи, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Обвинуваченим та його захисником під час розгляду справи місцевим судом не оспорювались обставини пов`язані з тим, що ОСОБА_7 , відповідно до примітки до ст. 364 КК України, є суб`єктом вчинення злочину, передбаченого ст. 367 цього Кодексу, а також про те, що до кола його службових повноважень входила видача (відмова у видачі) спеціальних дозволів (лісорубних квитків), і такі були ним видані (оформлені та підписані) у вказані в оскаржуваному вироку дати.

Як було встановлено судом першої інстанції, та не спростовано в ході апеляційного розгляду, лісорубні квитки були видані обвинуваченим без наявності на підприємстві матеріалів лісовпорядкування або по наявних матеріалах, в яких не було запроектовано такі рубки.

Наведене свідчить про порушення обвинуваченим положень ст. 69 ЛК України в частині недотримання порядку видачі спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (п. 3 ч. 2 ст. 19 цього Кодексу), згідно із якими постійні лісокористувачі зобов`язані вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; п. 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 724, за змістом якого підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів і постійними лісокористувачами, а також Методичних рекомендацій з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Державного агентства лісових ресурсів України 21.01.2013 року № 9.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо законності проведених рубок, за умови встановлення місцевим судом факту необґрунтованості видачі лісорубних квитків, є юридично неспроможними. У цьому зв`язку, не мають правового значення мотиви скарги, щодо відсутності або наявності такого виду рубок, як «рубка рідколісся», оскільки це не впливає на вірні висновки суду щодо встановлення факту безпідставної видачі лісорубних квитків.

Також не спростовують вірних висновків суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння, доводи скарги захисника про те, що рубки проводились з метою відновлення належних, здорових лісів, такі ділянки засаджено молодим лісом, адже така мета не виправдовує допущене обвинуваченим порушення вимог нормативних документів у сфері ведення лісового господарства, який в силу покладених на нього обов`язків, повинен був, за встановлених обставин, встановити наявність підстав для відмови у видачі лісорубних квитків, проте, внаслідок власної недбалості, безпідставно їх видав.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року N 17 « Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» кримінальна відповідальність за незаконну порубку лісу (ст. 246 КК )настає у випадках, коли остання здійснювалася з порушенням нормативних актів, які регулюють порядок порубки дерев і чагарників, у лісах, захисних та інших лісових насадженнях (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду), або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Зокрема, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Враховуючи, що лісорубний квиток є єдиною підставою для здійснення рубки лісу, однак такі видано з порушення вимог законодавства , відбулася незаконна порубка дерев, у зв`язку із чим була заподіяна шкода довкіллю, дії обвинуваченого підпадають під ознаку неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що утворює склад злочину передбачено ст. 367 КК України.

Щодо встановлення такого елемента об`єктивної сторони службової недбалості, як настання тяжких наслідків, то факт їх спричинення та розмір шкоди (збитків), знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, адже доведений визначеними законом засобами доказування.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено, що розмір шкоди довкіллю визначається на підставі висновку експерта.

Розрахунки фактичного розміру шкоди заподіяної порушенням лісового законодавства шляхом незаконної рубки дерев в період 2014-2015 років у Турківському ДЛГП «Галсільліс» проведені Держекоінспекцією у Львівській області згідно вимог постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 року, відповідають дійсності, та підтверджені висновком проведеної судової інженерно екологічної експертизи у кримінальному провадженні № 1355 від 25.04.2016 року, з якого вбачається, що перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеною Державною екологічною інспекцією у Львівській області, встановлено, що матеріалами безперервного лісовпорядкування 2002 року вказані вище рубки не проектувались. Комісією спеціалістів підприємства в присутності інженера таксатора проведено обстеження та у відповідності до п. 2.6 Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Держкомлісгоспу, складено акти про виявлені розбіжності у матеріалах лісовпорядкування. Даними актами комісія прийняла неправомірне рішення про доцільність проведення на вищенаведених ділянках рубок рідколісся, оскільки вказаним пунктом Методичних вказівок зазначено, що акт про виявлені розбіжності у матеріалах лісовпорядкування складається за умови, якщо у процесі відведення лісосік виявляється, що деревостани не можуть бути відведені у рубку через виявлені розбіжності з даними лісовпорядкування. При цьому такі акти складаються для направлення органам Держлісагенства з метою затвердження цих розбіжностей, а не для призначення того чи іншого виду рубок.

Доводи апеляційної скарги про визнання вказаного висновку експертизи, які є аналогічні мотивам клопотання, поданого захисником в суді першої інстанції, колегія суддів відхиляє.

Згідно із ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 84 КПК висновок експерта не є доказом, а лише процесуальним джерелом доказів, а доказами є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: а) містить фактичні дані, тобто такі, що є беззаперечними та не викликають сумніву; б) отриманий з дотриманням встановленого порядку, в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК України). А також він: не ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими (ч. 5 ст. 101 КПК України) і не отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК України).

Встановивши, що під час призначення та проведення експертизи по справі не було допущено порушень вимог процесуального закону, експертиза здійснена експертом відповідної кваліфікації, на підставі допустимих доказів, експертом надано повні та вичерпні відповіді на поставлені питання, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання цього висновку недопустимим доказом у справі. Колегія суддів враховує, що висновок підтриманий експертом, яким він складений, та який був допитаний судом першої інстанції.

За таких обставин, вірним є висновок місцевого суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування оскаржуваної вироку, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, не встановлено. Колегія суддів враховує і те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не містить доводів щодо невірного вирішення цивільного позову.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Основні та додаткові покарання визначені статтею 52 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Частиною першою статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тлумачення цієї норми свідчить, що така надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Згідно з вимогами статті 75 КК України для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого, а й обставини, що пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.

Згадані положення наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Вказані вимоги закону під час призначення покарання обвинуваченому судом першої інстанції було дотримано.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та попереднім місцем праці, являвся (на час ухвалення вироку) депутатом Турківської районної ради Львівської області, раніше несудимий.

Призначене ОСОБА_7 покарання є співрозмірним вчиненому, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також воно є справедливим.

На переконання колегії суддів, мета покарання, за встановлених судом обставин, може бути досягнута без реального відбування покарання обвинуваченим, за умови належного виконання ним покладених на нього обов`язків.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність не відповідають фактичним обставинам, встановлених судом, отже такі доводи є безпідставними.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого кримінального правопорушення, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів відзначає, що на час апеляційного розгляду сплинув визначений ст. 49 КК України строк давності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, санкцією якої визначено найбільш суворий вид покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років і відповідно до ст. 12 вказаного Кодексу цей злочин є нетяжким.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_7 ухилявся від слідства і суду. Крім цього, обвинувачений не подавав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а тому колегія суддів дійшла висновку, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України засуджений підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 367 України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг вірних висновків суду не спростовують. Відтак, їх слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України без змін.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4