Номер провадження: 11-сс/813/841/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Одеса, офіційно не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.07.2021 року із визначенням розміру застави у розмірі в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600 грн., відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінальної правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також доведена неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Крім того, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваної, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваної, не оскаржуючи обґрунтованості В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваної вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою з наступних підстав:

- підозра, висунута ОСОБА_8 , необґрунтована, оскільки в ній відсутня об`єктивна складова шахрайства;

- ризики, заявлені слідчим у клопотанні необґрунтовані та не підтверджені;

- слідчим суддею не приділено уваги, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, зокрема проживає разом із донькою, яка перебуває у стані вагітності, позитивно характеризується, раніше не судима, та не зазначено, чому не можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід;

- слідчим суддею не враховано, що свідки у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, захисник підозрюваної в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; пояснення захисника підозрюваної, який підтримав вимоги апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав не в повній мірі та не врахував їх при постановленні ухвали.

Так, при розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно матеріалів клопотання та повідомлення про підозру, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.06.2019 року, у денний час доби, ОСОБА_8 , будучи обізнаною про умови, процедури і процеси надання онлайн послуги з кредитування, володіючи гарними знаннями законодавства з приводу кредитування, маючи на меті шахрайське заволодіння грошовими коштами фінансових установ, якими надаються онлайн послуги з кредитування, які надавались ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», шляхом обману, використовуючи офіційний сайт зазначеного товариства «Dinero» за інтернет посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виконала процедуру оформлення онлайн послуги з кредитування та заповнила електронну заявку на отримання онлайн послуги з кредитування, під час заповнення якої у відповідних полях електронної заявки внесла недостовірну інформацію стосовно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 07.02.2007 року на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дійсно видавався 12.12.2006 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесла недостовірну інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків України НОМЕР_2 , який дійсно видавався ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, за версією слідства, ОСОБА_8 діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння грошовими коштами шляхом обману ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», виконуючи передбачену процедуру онлайн послуги з кредитування, з метою ідентифікації своєї особи, надіслала ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», свою особисту фотографію з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , який дійсно 07.02.2007 року видавався на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому була вклеєна фото картка обличчя ОСОБА_8 .

В подальшому, згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння грошовими коштами ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», виконуючи передбачену процедуру онлайн послуги з кредитування, маючи на меті умисел на заволодіння грошовими коштами які належить ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», вказала у відповідній графі для переказу грошових коштів номер карти який обслуговується у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер НОМЕР_4 , що видавалась ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після проходження встановленої для отримання онлайн - позик процедури, 30.06.2019 року о 11 годині 24 хвилин ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», схвалено рішення про надання онлайн послуги з кредитування ОСОБА_8 та перераховано грошові кошти у сумі 8 100 гривень на карту зазначену ОСОБА_8 номер НОМЕР_4 , яка обслуговується у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після чого, 30.06.2019 року о 17 годині 58 хвилин ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, за допомогою банкомату САОD2831 банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обготівкував грошові кошти у сумі 8 100 гривень з карти номер НОМЕР_4 , яка обслуговується у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, за версією слідства, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинила ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» майнову шкоду на суму 8 100 гривень.

Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року за №0000014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
21.05.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Не погоджуючись із посиланнями сторони захисту про необґрунтованість підозри, апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: заявою про кримінальне правопорушення ТОВ «ФК Дінеро» від 11.11.2019 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_14 від 21.01.2020 року; вилученими на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2020 року інформацією та документами які перебували у володінні Державної міграційної служби України, Державної фіскальної служби України, ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лафселл», ТОВ «Укрпозика», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», ТОВ «ТАСКОМБАНК»; листом від 25.03.2020 року від ТОВ «ФК Дінеро» про надання інформації; протоколом огляду оптичного носія інформації з аудіо-файлами від 24.07.2020 року; вилученими на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20.03.2020 року інформацією та документами які перебували у володінні Державної міграційної служби України; вилученими на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 02.04.2020 року інформацією та документами які перебували у володінні АТ КБ «Приватбанк»; протоколом огляду АТ КБ «Приватбанк» від 07.05.2021 року; протоколом огляду від 07.05.2021 року; протоколом огляду ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 08.05.2021 року; протоколом огляду ДПС від 11.05.2021 року; протоколом огляду АТ «ТАКОМБАНК» від 10.05.2021 року; протоколом огляду ТОВ «ФК ДІНЕРО» від 10.05.2021 року.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у клопотанні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Так, слідчий суддя вважав встановленим наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, його суспільно-небезпечний характер, а також те, що підозрювана офіційно не працевлаштована, постійного джерела прибутку немає, обвинувачується у скоєнні інших кримінальних правопорушень, внаслідок чого слідчий суддя обґрунтовано вважав, що ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення встановлені в судовому засіданні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.
Разом з тим, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останньої впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_8 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу не в достатній мірі врахував особу підозрюваної.
Так, підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима; має міцні соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, проживає разом зі своєю донькою, яка знаходиться у стані вагітності.
Також апеляційний суд враховує характер вчинених ОСОБА_8 дій та незначний розмір завданої шкоди.
Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Отже, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту, оскільки під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Постановляючи нову ухвалу, апеляційний суд враховує те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України є обґрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, однак доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної виняткового та найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) не ґрунтуються на беззаперечних доказах, апеляційний суд дійшов до висновку, що обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України, тому застосуванню підлягає більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який відповідно до ст.184 КПК України полягає в забороні підозрюваній залишати житло у встановлений час, з покладанням на неї обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України. Апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваної процесуальних обов`язків, дозволить контролювати її місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло з 22 години до 06 години наступної доби.
Покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому вона повинна відбувати домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити ОСОБА_8 з під варти.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та контроль за її поведінкою покласти на співробітників ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Виконання ухвали в частині звільнення ОСОБА_8 з-під варти покласти на Державну установу Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали становить до 19.07.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4