Справа № 304/1069/18 Провадження № 1-кп/304/20/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000218 від 21 травня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , із загальною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 травня 2018 року близько 20.00 год обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою у групі з обвинуваченим ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом демонтажу москітної сітки та відтиску вікна квартири, що знаходиться у АДРЕСА_3 та належить потерпілому ОСОБА_8 , проникли всередину такої, де з жіночої сумочки, що знаходилася на столі, та чоловічої барсетки, викрали грошові кошти у сумі 2 000 грн банкнотами номіналом по 200 та по 500 грн, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що три роки тому, точної дати не пам`ятає, близько вечора, вони з обвинуваченим ОСОБА_9 , будучи напідпитку, домовилися проникнути до квартири потерпілого, щоб щось викрасти. Знав, де потерпілий проживає, оскільки вже був у нього вдома. До квартири проник та повертався через вікно таке було привідкрите і вони з ОСОБА_9 його відтиснули, однак той всередину не заходив, а чекав його на вулиці. На столі у кімнаті побачив сумочку, в якій виявилося близько 2 000 грн. Половину коштів він віддав ОСОБА_10 , оскільки той не мав грошей, а свою використав на власні потреби. Коли потерпілий дізнався про крадіжку, то вони йому сказали, що таку вчинили вони. Просив суворо його не карати, оскільки жалкує про вчинене, з потерпілим примирився.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні також визнав вину, щиро розкаявся та додатково до показів обвинуваченого ОСОБА_4 показав, що три роки тому влітку ввечері близько 20-22 год вони з ОСОБА_11 прийшли до потерпілого, однак двері виявилися закриті. Тоді вони, побачивши привідкрите вікно, спонтанно вирішили проникнути всередину та щось викрасти. Він до квартири не ліз, лише допомагав ОСОБА_12 віджати вікно, залишився на вулиці та дивився, щоб хтось сторонній не прийшов. Після того ОСОБА_13 дав йому певну суму грошей, однак скільки саме він не пам`ятає. Через декілька днів він сказав потерпілому, що це вони з ОСОБА_12 вчинили крадіжку грошей від нього, той був здивований, оскільки вони товаришують та неодноразово бували у нього вдома. Також просив суворо його не карати, оскільки розуміє, що вони зробили не добре, з потерпілим примирилися.

Крім цього вина обвинувачених стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні під час розгляду справи показав, що наприкінці травня 2018 року він, повернувшись додому разом з дружиною, її братом та його дівчиною, побачили зламане вікно у одній з кімнат квартири. Речі були по місцях, лише у своїй сумці та сумці дружини вони виявили відсутність грошей у неї 1 800 грн та у нього 500 грн. Тоді він, зрозумівши, що хтось проник через вікно, викликав поліцію, працівники якої згодом показували йому відео, на якому видно обвинувачених, як вони ходять по вулиці біля його будинку, заходять та виходять із двору. Також зазначив, що за тиждень до події обвинувачені були у нього вдома, оскільки ОСОБА_13 допомагав йому з ремонтом та встановленням вікна. Бачив обвинуваченого ОСОБА_14 і в день події вони зустрічалися в ресторані «Кантіна», що у місті Перечин, той повертав йому 500 грн боргу, а тому знав, що його немає вдома. Крім цього він йому ввечері телефонував і повідомляв про те, що його обікрали. Шкода йому відшкодована частково ОСОБА_13 дав йому 500 грн, а ОСОБА_15 400 грн.

Також вина обвинувачених доводиться показаннями свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні показала, що є дружиною потерпілого і вони разом проживають у АДРЕСА_3 . Обвинувачених знає, оскільки такі допомагали її чоловіку робити у них вдома ремонт та вкладати вікно у дитячій кімнаті. В той день, коли мала місце подія, повернулися додому пізно ввечері та побачили, що вікно розламане і їх обікрали. У її сумочці знаходилося близько 1 700 грн та близько 500 грн у чоловіковій сумці, які й викрали. Бачила, що зверху на вікні з одного та другого боку було добре видно сліди пальців рук. Пам`ятає, що в той день ОСОБА_13 телефонував її чоловікові декілька раз та питав, де він знаходиться, тобто знав, що їх вдома немає. Після крадіжки ОСОБА_13 приходив до них передав чоловікові 500 грн та просив забрати заяву з поліції.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілого враховується те, що судом йому своєчасно надіслано повідомлення, в якому вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що протягом розгляду кримінального провадження такий дав суду показання.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується показами потерпілого та свідка і визнавальними показами обвинувачених, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні (злочині) і кваліфікує їх дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалюючи дане процесуального рішення, суд також бере до уваги постанову від 23 червня 2020 року Верховного Суду у справі № 128/984/17, в якій судом зазначено, що за нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

При призначенні обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили тяжкий злочин.

Як особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за місцем проживання характеризуються посередньо, на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають. Обвинувачений ОСОБА_6 є розлучений та проживає сам, а обвинувачений ОСОБА_4 разом із співмешканкою виховує чотирьох малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує обом обвинуваченим покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього призначаючи покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи до уваги інформацію, викладену у досудових доповідях, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, а щодо обвинуваченого ОСОБА_4 лише у винятковому порядку, за умови здійснення відносно обох інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень, та за умови залучення представників поліції і соціальних служб для проведення профілактичної та соціально-виховної роботи, а також враховуючи тяжкість злочину, особи винних, які свою вину визнали повністю, щиро розкаялися, примирилися з потерпілим та частково відшкодували йому завдану шкоду, враховуючи позицію потерпілого та всіх учасників розгляду, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 3 статті 185 КК України з їх звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2021 року у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, слід скасувати до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку ст. 124 КПК України.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили скасувати.

Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 3/281 від 12 червня 2018 року у розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави, а саме по 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1