АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/102/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000215, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину військовослужбовця Національної гвардії України, техніка роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший прапорщик»,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000215, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 5 лютого 2021 року у справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

25 березня 2021 року у підготовчому судовому засіданні прокурором було надано суду угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2021 року між обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

Згідно пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У відповідності до положень частини 3 статті 474 ЦПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Враховуючи викладене, судом першочергово розглядається надана угода про визнання винуватості.

Вахно ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за контрактом на посаді техніка роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший прапорщик», у вересні 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на території житлового масиву, що розміщується на території 3 спеціального Центру швидкого реагування ДСНС України (далі - Центр) в АДРЕСА_2 , знайшов пакет, в якому знаходились патрони у кількості 59 (п`ятдесят дев`ять) штук, які є бойовими припасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм і, з метою подальшого збуту, усвідомлюючи, що знайдені патрони є бойовими припасами, взяв вказаний пакет, тим самим придбавши бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи далі свої злочинні дії, того ж дня, ОСОБА_4 , незаконно придбані 59 (п`ятдесят дев`ять) патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, незаконно, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , житловий масив, що розміщується на території Центру, де почав їх незаконно зберігати з метою подальшого збуту та 04 грудня 2019 року близько 13 години 25 хвилин, знаходячись у лісосмузі неподалік від села Жеребкове Ананьївського району Одеської область, діючи умисно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу збув за 1000 гривень громадянину ОСОБА_8 , 59 (п`ятдесят і дев`ять) патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України - придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

З наданої прокурором угоди про визнання винуватості вбачається, що 24 березня 2021 року у місті Одеса під час підготовчого судового провадження у кримінальному провадженні №0000215, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 .

Угода укладена у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , скріплена підписами її сторін та захисника обвинуваченого.

Крім того, угоду про визнання винуватості погоджено виконувачем обов`язків керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_9 .

Відповідно до зазначеної угоди:

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин.

При цьому, сторони угоди погодились, що вразі затвердження угоди судом і постановлення вироку, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України належить до тяжких кримінальних злочинів, особу ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, наявність, передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості, із застосуванням ст.69 КК України перейти до більш мякого виду основоного покарання, не зазначеного в санкції частини 263 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В угоді міститься рукописний текст від імені обвинуваченого про те, що з видом та мірою покарання він згодний заперечень не має, текст скріплений підписом обвинуваченого.

Угода також містить відомості про те, що обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Як зазначалося, угода укладена у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , скріплена підписами її сторін та захисника обвинуваченого.

Крім того, угоду про визнання винуватості погоджено виконувачем обов`язків керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10

25 березня 2021 року у підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , чи цілком він розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

На що, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КПК України, за наведених в угоді обставин, його позиція щодо визнання вини та укладення угоди, призначення зазначеного в угоді покарання, є добровільною, йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, проте не бажає скористатися цим правом.

Також судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України та з`ясовано чи розуміє він їх.

На що, ОСОБА_4 повідомив суду, що наслідки укладення та затвердження угоди йому були роз`яснені та зрозумілі.

Крім того, судом було з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_4 чи зрозумілий йому характер обвинувачення, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наведених в угоді про визнання винуватості обставин.

На вказане запитання ОСОБА_4 повідомив, що він розуміє, що він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Також, судом було з`ясовано чи цілком обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що в разі затвердження судом угоди про визнання винуватості до нього буде застосовано покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

На що ОСОБА_4 зазначив, що вид та покарання йому відомі, це покарання є узгодженим між ним та прокурором, він не заперечує проти застосування до нього цього покарання, йому роз`яснено порядок та строки виконання покарання у вигляді штрафу.

З думкою свого підзахисного погодився адвокат ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода про визнання вини обвинуваченим укладена з дотриманням вимог Закону, її укладення та затвердження становлять суспільний інтерес в забезпеченні швидшого судового провадження, при укладенні угоди та узгодженні покарання обвинуваченому було враховано ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а також характер і тяжкість обвинувачення, у зв`язку з чим прокурор вважає за необхідне затвердження угоди судом.

Судом, крім того, було звернуто увагу учасників судового процесу на те, що згідно обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів кримінального провадження, у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експертів та речові докази, а також вживалися заходи забезпечення кримінального провадження, питання щодо яких мають бути вирішені судом при ухваленні вироку.

На вказане прокурором, за погодженням з іншими учасниками судового процесу було надано суду:

1)Довідку про витрати на проведення судової експертизи зброї від 6 грудня 2019 року №740-Б за матеріалами кримінального провадження №0000215, відповідно до якої вартість проведення експертизи становить 1256,08 гривень. До довідки додано висновок зазначеної експертизи;

2)Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, відповідно до якої, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, було накладено арешт на речі і документи, які 8 січня 2020 року виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 : Одеська область Ананьївський район, с.Жеребкове, житловий масив, що розміщується на території 3 Спеціального Центру швидкого реагування ДСНС України, а саме на: 2 приклади із дерева, приціл №20252, ствол, ударник, затвор, магазин та ударно-спусковий механізм №811, дозвіл № НОМЕР_2 від 15 січня 2015 року, ствол б/н, ударно-спусковий механізм №75Q-P, 99 предметів схожих на патрони 16 калібру.

3)Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, відповідно до якої, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, було накладено арешт на речі і документи, які 8 січня 2020 року виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою реєстрації ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а саме на 44 предмети, які ззовні схожі на патрони калібру 7,62 мм та 9 предметів, які ззовні схожі на патрони калібром 5,45 мм.

4)Постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесену 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, відповідно до якої вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 99 патронів боєприпасів, мисливських патронів 16 калібру; ствол зі ствольною коробкою, затвор, ложе з прикладом та затвор, які при поєднанні між собою утворюють мисливський карабін конструкції Мосіна, калібру 7,62 НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; ствол із під ствольним важелем, ствольна коробка із пружиною поршневим механізмом та ложа сріблястого кольору; оптичний монокулярний приціл «ПУ» № НОМЕР_5 ; дозвіль на зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

5)Постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесену 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, відповідно до якої вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , сорок чотири боєприпаси бойові патрони калібру 7,62х54 мм R та дев`ять боєприпасів бойових патронів калібру 5,45х39 мм визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

6)Постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесену 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, відповідно до якої добровільно надані 4 грудня 2019 року особою, яка проводила оперативну закупку сорок дев`ять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, проміжним патроном зразка 1943 року (7,62х39) з кулею зі сталевим осердям, промислового способу виробництва: 29 патронів Луганський патронний завод, 20 патронів Тульський патронний завод; десять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами (7,62х54), які виготовлені промисловим способом на Новосибірському патронному заводі (СРСР); предмет схожий на оптичний приціл, який не є складовою частиною вогнепальної зброї та є оптичним приладом - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

За згодою учасників судового засідання вказані документи були долучені до матеріалів справи.

Також, прокурор зазначив, що він вважає, що на обвинуваченого мають бути покладені витрати на проведення експертизи, заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт на майно скасовані, речові докази які є предметом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні знищені, а інші повернуті за належністю.

Інші учасники судового процесу з думкою прокурора погодилися.

В подальшому прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, обвинувачений запевнив суд, що його позиція є добровільною, умови угоди та її наслідки йому зрозумілі.

Суд перевіривши угоду про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін угоди, приходить до висновку, що угоду може бути затверджено з наступних підстав.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

З угоди про визнання винуватості, вбачається що її укладено 24 березня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000215, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

Санкцією частини 1 статті 263 КК України передбачено призначення особі покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Частиною 5 статті 12 КК України визначено, що тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

При цьому, як зазначено в обвинувальному акті потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, злочином шкоди не завдано.

Узгоджується з диспозицією частини 1 статті 263 КК України, якою визначено, що злочином є носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» із доповненнями до неї від 22 квітня 1993 року та 24 січня 1995 року, зброю, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, внесено до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України».

Також, зазначеною Постановою встановлено, що громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: а) на вогнепальну гладкоствольну мисливську зброю - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 21-річного віку; на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку; на газові пістолети, револьвери і патрони до них, заряджені речовинами сльозоточивої та дратівної дії, - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 18-річного віку; на холодну зброю та пневматичну зброю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 18-річного віку.

Зі змісту наведених правових актів та диспозиції статті 263 КК України вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, є кримінальним правопорушенням проти громадської безпеки та посягає на суспільні інтереси і встановлений порядок управління.

З наведеного вбачається,що угоду укладено з дотриманням положень ч.ч.1, 4 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочину, який є тяжким злочином, який не завдав шкоди, між прокурором та обвинувачем.

Статтею 472 КПК України визначено, що В угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

При цьому, вивченням угоди встановлено, що її зміст цілком відповідає положенням ст.472 КПК України та містить усі передбачені нею відомості, вона складена 24 березня 2021 року в місті Одеса, скріплена підписами обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 ..

Судом під час підготовчого судового засідання, у відповідності до вимог ч.4 ст.474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що його право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, йому зрозуміле, проте скористатися ним він не бажає, свою вину він беззаперечно визнає, йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення та вид узгодженого при укладенні угоди покарання, яке буде застосовано до нього в разі укладення угоди, його позиція є добровільною.

У відповідності до положень ч.7 ст.474 КПК України Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

При цьому, під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що умови угоди відповідають положенням Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

З пункту 4.1 угоди вбачається, що сторони угоди погодились, що вразі затвердження угоди судом і постановлення вироку, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України належить до тяжких кримінальних злочинів, особу ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, наявність, передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості, із застосуванням ст.69 КК України перейти до більш мякого виду основоного покарання, не зазначеного в санкції частини 263 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 5 статті 65 КК України визначено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При цьому, суд бере до уваги, що санкцією частини 1 статті 263 КК України передбачено застосування до винної особи виключно такого покарання, як позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Водночас, частиною 3 статті 65 КК України визначено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Саме на положення статті 69 КК України сторони посилалися в угоді при визначенні покарання обвинуваченому.

Частиною 1 статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Сторони в угоді зазначили, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину (п.1 ч.1 ст.66 КК України), вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (п.5 ч.1 ст.66 КК України).

Згідно примітки до статті 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 не є корупційним.

Частиною 1 статті 53 КК України визначено, що штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При цьому, сторони угоди узгодили покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що не є меншим за мінімальний та більшим за максимальний розмір штрафу, визначені ч.2 ст.53 КК України.

За наведених обставин, суд не вбачається підстав, які б унеможливлювали призначення обвинуваченого покарання із застосуванням положень частини 1 статті 69 КК України.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання було встановлено, що позиція сторін угоди щодо укладення та затвердження угоди є добровільною.

Відповідно до умов угоди обвинувачений не бере на себе будь-яких обов`язків виконання яких є очевидно неможливим.

Підстав вважати, що відсутні фактичні підстави для визнання винуватості, при розгляді угоди судом не встановлено.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

З наданих прокурором суду документів вбачається, що:

1)Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, було накладено арешт на речі і документи, які 8 січня 2020 року виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 : Одеська область Ананьївський район, с.Жеребкове, житловий масив, що розміщується на території 3 Спеціального Центру швидкого реагування ДСНС України, а саме на: 2 приклади із дерева, приціл №20252, ствол, ударник, затвор, магазин та ударно-спусковий механізм №811, дозвіл № НОМЕР_2 від 15 січня 2015 року, ствол б/н, ударно-спусковий механізм №75Q-P, 99 предметів схожих на патрони 16 калібру.

2)Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, відповідно до якої, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, було накладено арешт на речі і документи, які 8 січня 2020 року виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою реєстрації ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а саме на 44 предмети, які ззовні схожі на патрони калібру 7,62 мм та 9 предметів, які ззовні схожі на патрони калібром 5,45 мм.

3)Постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесеною 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 99 патронів боєприпасів, мисливських патронів 16 калібру; ствол зі ствольною коробкою, затвор, ложе з прикладом та затвор, які при поєднанні між собою утворюють мисливський карабін конструкції Мосіна, калібру 7,62 НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; ствол із під ствольним важелем, ствольна коробка із пружиною поршневим механізмом та ложа сріблястого кольору; оптичний монокулярний приціл «ПУ» № НОМЕР_5 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

4)Постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесеною 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , сорок чотири боєприпаси бойові патрони калібру 7,62х54 мм R та дев`ять боєприпасів бойових патронів калібру 5,45х39 мм визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

5)Постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесеною 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, добровільно надані 4 грудня 2019 року особою, яка проводила оперативну закупку сорок дев`ять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, проміжним патроном зразка 1943 року (7,62х39) з кулею зі сталевим осердям, промислового способу виробництва: 29 патронів Луганський патронний завод, 20 патронів Тульський патронний завод; десять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами (7,62х54), які виготовлені промисловим способом на Новосибірському патронному заводі (СРСР); предмет схожий на оптичний приціл, який не є складовою частиною вогнепальної зброї та є оптичним приладом - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Згідно частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Частиною 9 статті 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;

3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;

4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;

5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;

6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно;

7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що предметом кримінального правопорушення в даному випадку є 59 (п`ятдесят і дев`ять) патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, а саме згідно наданої прокурором постанови слідчого від 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, добровільно надані 4 грудня 2019 року особою, яка проводила оперативну закупку сорок дев`ять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, проміжним патроном зразка 1943 року (7,62х39) з кулею зі сталевим осердям, промислового способу виробництва: 29 патронів Луганський патронний завод, 20 патронів Тульський патронний завод; десять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами (7,62х54), які виготовлені промисловим способом на Новосибірському патронному заводі (СРСР).

Зазначені предмети є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, у зв`язку з чим, у відповідності до пункту 3 частини 9 статті 100 КПК України має бути знищене.

Вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 99 патронів боєприпасів, мисливських патронів 16 калібру; ствол зі ствольною коробкою, затвор, ложе з прикладом та затвор, які при поєднанні між собою утворюють мисливський карабін конструкції Мосіна, калібру 7,62 НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; ствол із під ствольним важелем, ствольна коробка із пружиною поршневим механізмом та ложа сріблястого кольору; оптичний монокулярний приціл «ПУ» № НОМЕР_5 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, не є предметом або знаряддям кримінального правопорушення, суду не надано відомостей про те, що вони зберегли на собі будь-які сліди злочину, у зв`язку з чим підлягають поверненню законному володільцю та арешт, накладений на них ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19 має бути скасований.

Аналогічне можливо зазначити про предмет схожий на оптичний приціл, який не є складовою частиною вогнепальної зброї та є оптичним приладом, який визнано речовими доказом у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Суд не вирішує питання щодо долі вилучених 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , сорок чотири боєприпаси бойові патрони калібру 7,62х54 мм R та дев`ять боєприпасів бойових патронів калібру 5,45х39 мм, які постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаїв, винесеною 23 жовтня 2020 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, визнані речовим доказом, та на які ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, відповідно до якої, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, було накладено арешт, оскільки вони також є предметами вилученими з обігу, та можуть бути предметом кримінального правопорушення, але не є предметом кримінального правопорушення та доказом у кримінальному провадженні, яке розглядається судом.

Крім того, реєстр матеріалів кримінального провадження містить відомості про те, що постановою прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_11 від 22 січня 2021 року з кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року виділено матеріали кримінального провадження №000102, що дає підстави вважати, що сорок чотири боєприпаси бойові патрони калібру 7,62х54 мм R та дев`ять боєприпасів бойових патронів калібру 5,45х39 мм мають доказове значення у іншому кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим вирішення питання про їх долю та зняття з них арешту є передчасним.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Згідно ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, з обвинувального акту та наданої прокурором довідки про витрати на проведення судової експертизи зброї від 6 грудня 2019 року №740-Б за матеріалами кримінального провадження №0000215, вбачається що у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта, які складають 1256,08 гривень та мають бути стягнуті з обвинуваченого.

Суд звертає увагу на те, що обвинувальний акт містить також відомості про витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи зброї від 3 лютого 2020 року №59-Б.

Проте, клопотань про їх стягнення суду не надходило, будь-яких документальних підтверджень зазначених витрат суду не надано, у зв`язку з чим їх не може бути стягнуто з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 468-469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2021 року у місті Одеса між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000215, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди покарання, з урахуванням положень статті 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у відповідності до частин 1 та 3 статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Крім того, згідно абзацу 2 пункту 4.1 угоди про визнання винуватості про сплату штрафу ОСОБА_4 має повідомити суд та Одеську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.

Цивільний позов прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: вилучені 8 січня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 99 патронів боєприпасів, мисливських патронів 16 калібру; ствол зі ствольною коробкою, затвор, ложе з прикладом та затвор, які при поєднанні між собою утворюють мисливський карабін конструкції Мосіна, калібру 7,62 НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; ствол із під ствольним важелем, ствольна коробка із пружиною поршневим механізмом та ложа сріблястого кольору; оптичний монокулярний приціл «ПУ» № НОМЕР_5 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11 січня 2020 року у справі №522/21418/19, в рамках кримінального провадження №0000215 від 22 листопада 2019 року, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю, скасувавши накладений на них арешт.

Речовий доказ, а саме оптичний приціл, який не є складовою частиною вогнепальної зброї та є оптичним приладом, який визнано речовими доказом у кримінальному провадженні №0000215 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.

Речові докази, а саме сорок дев`ять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, проміжним патроном зразка 1943 року (7,62х39) з кулею зі сталевим осердям, промислового способу виробництва: 29 патронів Луганський патронний завод, 20 патронів Тульський патронний завод; десять патронів, які являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами (7,62х54), які виготовлені промисловим способом на Новосибірському патронному заводі (СРСР), після набрання вироком законної сили знищити.

Питання щодо долі інших речових доказів судом не вирішується з наведених в мотивувальній частині вироку підстав.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи (УК в Одеській області (Малиновський район) 24060300, р/р 5007, , МФО 899998, банк Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області) в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

У відповідності до положень частини 4 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Головуючий суддя: ОСОБА_12