Провадження №1-кп/522/2092/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 19.05.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На весні 2019 року у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить Одеській міській раді в особі територіальної громади м. Одеси, для здійснення у подальшому будівництва на ній.
Приблизно в травні-квітні 2019 році (більш точний час встановити не надалось можливим), ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно усвідомлюючи той факт, що право розпорядження зазначеною земельною ділянкою, належить виключно територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, заздалегідь розуміючи, що у нього відсутній договір на право користування (оренди) чи права власності на зазначену земельну ділянку та законних підстав його виникнення і набуття, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого самовільного будівництва на ній та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, всупереч вимог ст. 14 Конституції України, ст. ст. 80, 83, 116, 124, 125, 126, 221 Земельного кодексу України, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, приблизно в травні-квітні 2019 року (більш точний час встановити не надалось можливим), розпочав реконструкцію у нежитлових приміщеннях 503 та 707, розташованих на першому, другому та мансардному поверхах правоворотнього флігеля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який є пам`ятником архітектури місцевого значення «Комплекс споруд Маяковського» (охоронний номер в Держреєстрі-484-ОД), з переобладнанням під готель з рестораном, із залученням сторонніх осіб робітників, не повідомляючи їм про свої злочинні наміри, тобто здійснив будівництво у порушення вимог містобудівного законодавства України у вигляді п`ятиповерхової будівлі з прибудовою на першому поверсі загальною площею 1011,2 кв.м.
В подальшому 11.09.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та доданих до заяви документів, проведено державну реєстрацію на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею, 1011, 2 кв. м. яке було об`єднане із нежитловим приміщенням № 707.
Так, збільшення площі нежитлового приміщення № 503 за адресою: АДРЕСА_2 , відбулося, окрім об`єднання із вказаними вище нежитловими приміщеннями, у зв`язку із проведенням будівельних робіт із надбудови додаткових поверхів та збільшення площі забудови за рахунок прибудови до першого поверху, тобто проведення будівельних робіт відбулось із зміною геометричних розмірів фундаментів у плані.
Також документи, які засвідчують право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , у громадянина ОСОБА_3 відсутні.
Згідно акту огляду Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 23.12.2019 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що з боку чільного фасаду по АДРЕСА_2 з відступом від червоної лінії зводиться стіна з газобетонних блоків, будівлю перебудовано та змінено її геометричні параметри та архітектурно-художнє, стилістичне вирішення фасадів.
Крім того, актом комісійного обстеження Управління ДАБК ОМР від 24.12.2019 року за адресою АДРЕСА_2 , зафіксовано виконання будівельних роботи з влаштування четвертого та п`ятого поверхів над правоворотнім фасадним флігелем. Також зафіксовано, з фасадної сторони будинку виконуються будівельні роботи із влаштування прибудови прямокутної форми з газобетоних блоків на земельній ділянці загального користування, яка належить територіальній громаді м. Одеси.
Крім того, з використанням спеціальних знань та приладів спеціалістів КП «Одеспроект» було встановлено фактичне місце розташування та площу самовільно зайнятої земельної ділянки громадянином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , із нанесенням на топографічний план М 1:500.
Так, плаща самовільної зайнятої земельної ділянки в наслідок проведення будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень під кафе з рестораном громадянином ОСОБА_3 у грудні 2019 року, тобто на момент вже фактичної забудови земельної ділянки, склала 56,24 кв. м.
В свою чергу актом Департаменту земельних ресурсів ОМР від 20.05.2021 року щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що шляхом будівництва кам`яної прибудови до фасаду готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з боку АДРЕСА_2 , самовільно зайнято земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Одеси, загальною площею 56,24 кв.м., також встановлено, що земельна ділянка, яку готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » використовує, як внутрішній двір огороджена металевим парканом. Таким чином, власники готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно зайняли земельну ділянку территоріальної громади м. Одеси, що є порушенням п. б ст. 211 Земельного кодексу України самовільне зайняття земельних ділянок.
Також, відповідно до інформації департаменту земельних ресурсів ОМР встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до комунальної власності та рішення щодо передачі її фізичним чи юридичним особам у власність чи користування Одеською міською радою не приймались.
В подальшому, ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності та надання виду законності самочинно збудованому об`єкту нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення 503 загальною площею 1011,2 кв.м. на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив його відчуження, шляхом акту прийому передачі нерухомого майна від 13.01.2020 року до статутного капіталу ТОВ «Брик Одеса».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно п. 2 ст. 83 цього Кодексу визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Крім того, п. п. «а» п. 4 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Враховуючи викладене, ОСОБА_3 , діючи в період часу із квітня-травня 2019 року по грудень 2019 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що у нього відсутні будь-які документи, які дають право користування та/або право власності на земельну ділянку здійснив реконструкцію нежитлових приміщень з улаштуванням прибудови на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 56,24 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , чим фактично завдав значної майнової шкоди власнику земельної ділянки територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 178 180 грн. (сто сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят гривень).
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: самовільне зайняття земельної ділянки, яке завдало шкоди її законному власнику.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, є кримінальним проступком.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву представника потерпілої особи Одеської міської ради ОСОБА_6 , відповідно до якої останній також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України.
Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 у заяві, за участі захисника ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме за кваліфікуючими ознаками: самовільне зайняття земельної ділянки, яке завдало шкоди її законному власнику.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, зареєстрований в м. Одесі, дані про те, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше не судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є його щире каяття, оскільки судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодовано шкоду потерпілій особі та подано заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, що фактично свідчить про визнання особою своєї вини.
У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців.
Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини та відшкодування шкоди потерпілому, який є раніше несудимою особою, що вчинив проступок, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України, у виді мінімального штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
В рамках кримінального провадження представником ОСОБА_6 в інтересах Одеської міської ради було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочинними діями, в сумі 178180,00 гривень.
Згідно з ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона, зокрема, у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна.
При цьому майнова шкода це наслідки кримінального правопорушення , що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи (викрадення, пошкодження, знищення майна), у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат (на відновлення знищеного чи пошкодженого майна, тощо).
Згідно положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В матеріалах справи наявна заява обвинуваченого ОСОБА_3 від 23.06.2021 року про сплату відшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 178 180 гривень 00 копійок, на підтвердження чого долучено платіжне доручення №49304292 від 22.06.2021 року, що в даному випадку вказує на відсутність предмету спору, оскільки збитки, завдані Одеській міській раді, відшкодовано в повному обсязі.
Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволені цивільного позову у кримінальному провадженні заявленого представником потерпілої особи Одеської міської ради ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи заяву обвинуваченого про сплату відшкодованої матеріальної шкоди та платіжного доручення, з огляду на положення ст. 128 КПК України, необхідно відмовити.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування витрати на залучення експерта щодо проведення Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України судової оціночно-земельної експертизи від 15.06.2021 року №013/21 склали 10 296 грн. 60 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи рахунком №0106-013/21 від 01.06.2021 року.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України. Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 53, 65, 197-1 КК України, ст. ст. 100, 127-129, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 197-1 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що згідно п. п. 7, 9 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді арешту.
В задоволенні цивільного позову поданого представником ОСОБА_6 в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочинними діями у сумі 178 180 (сто сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати, витрачені на залучення експерта щодо проведення Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України судової оціночно-земельної експертизи від 15.06.2021 року №013/21, в сумі 10 296 (десять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1