КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5485/20 Провадження № 11-кп/824/3081/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000157 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 30 липня 2021 року включно.
Таке рішення суду в частині продовження строків тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 вмотивовано з урахуванням тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке за класифікацією визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, даних про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за скоєння умисних корисливих злочинів, в що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є невмотивованою та є такою, що прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Захисник вказує, що наведені в ухвалі суду ризики є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами.
Крім того апелянт зазначає, що суддя в оскаржувані ухвалі жодним чином не обґрунтував наявність підстав для продовження ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.
При цьому, апелянт вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в повному обсязі забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду.
Також захисник зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обвинувачена ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

В суд апеляційної інстанції учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін до апеляційного суду не надходило, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд відбувався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час суттєво не зменшились та продовжують існувати.
Суд також врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке за класифікацією визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за скоєння умисних корисливих злочинів, а також щодо якої обвинувальний акт перебуває в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченої під вартою.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання самі по собі не можуть слугувати підтвердженням її належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року, якою серед іншого обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 30 липня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4