Провадження № 1-кп/243/525/2021
Справа № 243/2049/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000130 від 12 лютого 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має середню спеціальну освіту, за спеціальністю механік, дохід отримує від тимчасових цивільно - правових угода в сфері будівництва, не одруженого, не інваліда, утриманців не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
Наприкінці квітня 2014 року(більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим), ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».
При цьому, ОСОБА_3 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки»був обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про Міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну Гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Надалі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з миетою участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, ОСОБА_3 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного формування, ОСОБА_3 дав свою добровільну згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, у кінці квітня 2014 року(більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим) протягом 4 діб ОСОБА_3 виконуючи накази свого керівництва здійснював свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, які полягали у виконанні активних дій, спрямованих на благоустрій та життєздатність блок посту, так званої «ДНР», розташованого на автодорозі Слов`янськ Миколаївка, перевірку осіб та автомобілів, які рухаються через блок пост так званої «ДНР», розташованого на автодорозі Слов`янськ Миколаївка.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 12 лютого 2021 року до ЄДРДР за № 0000130, між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 26 лютого 2021 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін. За умовами даної угоди сторони домовились:

Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винність у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, і зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати свою винність у вчиненні кримінального правопорушення;
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода була складена добровільно, у його присутності, та не порушує прав підзахисного.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльностіне передбачених законом збройних формувань. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, а також вимогам КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 26 лютого 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, обумовлене угодою про визнання винуватості.
Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості між ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за 0000130 від 12 лютого 2021 року - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.
Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, і відповідно до положень наведеної статті кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1