Справа № 168/899/20
Провадження № 1-кп/168/27/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000068 від 26 листопада 2020 року, який надійшов до суду 14 грудня 2020 року від Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чевель Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, згідно статті 89 КК раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа №43/14 виданого на підставі рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 29 січня 2014 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі по 250 (двісті п`ятдесят) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 13 січня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття.
Однак, після надходження в квітні 2020 року на рахунок ОСОБА_6 коштів від ОСОБА_4 в сумі 1 395 грн 19 коп. обвинувачений, будучи працездатною особою, в період часу з 01 травня 2020 року по 26 листопада 2020 року свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29 січня 2014 року коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 оскільки на обліку в центрі зайнятості, для пошуку роботи не реєструвався, хоча за станом здоров`я не є особою з інвалідністю, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я, у виконавчу службу не пред`являв, пошуками роботи не займався, а якщо працював, то про місце роботи та про свої доходи державного виконавця не повідомляв.
Так, ОСОБА_4 будучи неодноразово попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у період часу з травня 2020 по жовтень 2020 року за тривалу допомогу по господарству односельчанам та продаж будівельних блоків отримав дохід, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомив, з доходів аліментів не сплачував.
Відтак, достеменно знаючи про вказане рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, являючись дієздатною та працездатною особою, маючи дохід з неофіційних джерел, проте, з доходів аліменти не сплачував, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, заходів спрямованих на погашення заборгованості не прийняв, чим свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29 січня 2014 року коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Старовижівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вищезазначений період часу станом на 11 листопада 2020 року становить 19 962 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах місця і часу, що зазначені в обвинувальному акті, свідомо злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів в користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Допитана як потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт несплати їй ОСОБА_4 встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей в період з травня 2020 по листопад 2020. При призначенні покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.
Суд, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене частиною 1 статті 164 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є кримінальним проступком.
У відповідності до вимог статей 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог статті 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що помякшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді громадських робіт, в межах санкції частини 1 статті 164 КК України.
Саме такий вид покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу статті 89 КК України несудимий, на обліку в психіатра не перебуває, в облікових записах лікаря-нарколога з 08 грудня 2010 року значиться з синдромом алкогольної залежності, окрім зловживання спиртними напоями інформація про негативну характеристику відсутня, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання, не працює, потерпіла при призначенні покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду, а тому, врахувавши наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді громадських робіт, яке буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1