Номер провадження: 11-кп/813/114/21
Номер справи місцевого суду: 501/3035/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_14 ,

захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

потерпілих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

представника потерпілих ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_16 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, в кримінальному провадженні №0000267, внесеному до ЄРДР 19.06.2014,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адерсою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судиму (ухвалою Приморського районного суду міста Одеса від 25.07.2014 року звільнена від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності),

яку вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.09.2018 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо вона впродовж зазначеного випробувального терміну не вчинить іншого злочину, та на підставі ст. 76 КК України покладено на неї зобов`язання:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_19 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_19 матеріальну шкоду у розмірі 25760 грн. і моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_22 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_22 майнову шкоду у сумі 8000 грн.

Відмовлено ОСОБА_17 , ОСОБА_20 і ОСОБА_18 в задоволені позовних вимог.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.
Вироком суду ОСОБА_14 визнано винуватою в тому, що у вересні 2008 року ОСОБА_23 , діючи умисно, з корисливих мотивів, ввела в оману щодо своєї особистості громадянку похилого віку ОСОБА_17 , створюючи враження в останньої про те, що вона є адвокатом та має спеціальні правові знання, що не відповідало дійсності.

Злочинними діями ОСОБА_14 потерпілій ОСОБА_17 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 30407 гривень, що у 118 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Зазначені кошти ОСОБА_14 використала на свій власний розсуд.

Після заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_17 , ОСОБА_14 продовжила свою злочину діяльність шляхом шахрайства.

Влітку 2008 року ОСОБА_14 познайомилась з ОСОБА_20 та переконала останню в тому, що вона ОСОБА_14 є адвокатом, який спеціалізується на наданні правової допомоги громадянам по веденню цивільних справ в судах, що не відповідало дійсності.

Заволодівши отриманими шахрайським шляхом від ОСОБА_20 грошовими коштами в сумі 15000 доларів США (відповідно курсу валют НБУ станом на 31.10.2008 5,7604 грн. за 1 долар США, становило 86406 гривен), що більш ніж в 335 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (86406:257,5=335), ОСОБА_14 використала їх на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_20 шкоду у великому розмірі.

Надалі, наприкінці жовтня 2010 року, ОСОБА_14 , повторно шляхом шахрайства, увійшовши в довіру до ОСОБА_24 та користуючись її правовою необізнаністю, діючи умисно переконала останню, що вона є адвокатом, що не відповідало дійсності, та за грошову винагороду в сумі 8000 гривень буде надавати правову допомогу, а саме представляти інтереси ОСОБА_24 та її чоловіка ОСОБА_25 в управлінні у справах захисту прав споживачів в Одеській області та в суді в цивільній справі за позовом ОСОБА_24 до ОСОБА_26 про захист прав споживачів.

Заволодівши шахрайським шляхом майном, яке належало ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , а саме грошовими коштами в сумі 8000 гривень, що більш ніж в 18 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (8000:434,5=18), ОСОБА_14 використала грошові кошти на свій власний розсуд, чим завдала ОСОБА_24 та ОСОБА_27 шкоду на вказану суму.

У подальшому, для створення враження громадян щодо свого соціального та професійного статусу, з метою подальшого заволодіння майном громадян шляхом шахрайства, ОСОБА_14 20 та 21 грудня 2010 року надала до атестаційної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області нотаріально засвідчені копії підробленого диплому спеціаліста Санкт-Петербурзького державного університету серії ВСВ №0862783 від 18.06.2008 року, про здобуття нею вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» з присвоєнням кваліфікації спеціаліста «Юрист» та довідки Міністерства освіти і науки України № 6/1-913/449н/7828.16 від 11.10.08 про те, що рівень освіти, засвідченої дипломом ВСВ №0862783 Санкт-Петербурзького державного університету, визнано еквівалентним рівню повної вищої освіти України за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікації спеціаліста.

Надані ОСОБА_14 до атестаційної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області завідомо підроблені документи стали підставою для неправомірного отримання нею свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та складання присяги адвоката України, що є порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2014 ОСОБА_14 , звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Заволодівши шляхом шахрайства майном ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , продовжуючи свою злочинну діяльність, посилаючись на наявність в неї вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікації спеціаліста «Юрист», що засвідчено вищевказаними підробленими дипломом НОМЕР_1 та довідкою № 6/1-913/449н/7828.16, а також на те, що вона нібито є кваліфікованим адвокатом, діє на підставі нібито належним чином отриманого свідоцтва адвоката, має спеціальні знання в області права, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи корисливу мету, шляхом зловживання довірою заволоділа майном інших громадян.

На початку 2011 року до ОСОБА_14 за рекомендацією її колишнього чоловіка ОСОБА_28 , звернувся ОСОБА_29 щодо надання правової допомоги у справі про визнання права власності на будівлю.

Увійшовши в довіру до ОСОБА_29 та користуючись його правовою необізнаністю, ОСОБА_14 , діючи умисно, повторно, переконала останнього, що вона є адвокатом, має спеціальні правові знання та за гонорар в сумі 8000 гривень буде надавати правову допомогу підготує позовну заяву про визнання права власності на будинок за адресою АДРЕСА_3 , та представлятиме його інтереси у всіх судових органах, установах, що не відповідало дійсності.

Заволодівши шахрайським шляхом майном, яке належало ОСОБА_29 , а саме грошовими коштами в сумі 16900 гривень, що більш ніж в 35 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (16900:470,5=35,9), ОСОБА_14 використала грошові кошти на свій власний розсуд, чим завдала ОСОБА_29 шкоду на вказану суму.

19 травня 2011 року ОСОБА_14 , в своєму кабінеті, який знаходився у будинку АДРЕСА_4 , уклала з ОСОБА_18 письмову угоду про надання правової допомоги, відповідно до якої вона зобов`язалась здійснювати представництво інтересів останньої в якості позовника в Овідіопольському районному суді Одеської області.

Таким чином, ОСОБА_14 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_18 на загальну суму 3000 доларів США (що відповідно до курсу валют НБУ станом на 26 травня 2011 7,9785 грн. за 1 долар США, становить 23935 гривень 50 копійок) та більш ніж в 50 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (23935:470,5=50,8), чим завдала ОСОБА_18 шкоду на вказану суму.

Надалі, у вересні 2011 року ОСОБА_14 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи корисливу мету, шляхом зловживання довірою, заволоділа майном ОСОБА_19 .

Отримані шахрайським шляхом від ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, (що відповідно до курсу валют НБУ станом на 21 вересня 2011 7,973 грн. за 1 долар США становить 7973 гривень 70 коп.) та більш ніж в 16 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (7973:470,5=16,9) ОСОБА_14 використала на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_19 шкоду на вказану суму.

Надалі, у травні 2011 року, за рекомендацією адвоката ОСОБА_30 до Гонтар ( ОСОБА_31 ) звернулась ОСОБА_32 щодо подальшого представлення інтересів в Іллічівському міському суді Одеської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_33 до ОСОБА_32 , яку розглядав суддя ОСОБА_34 .

Отримані шахрайським шляхом від ОСОБА_32 грошові кошти в сумі 6000 гривень, що більш ніж в 12 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (6000:470,5=12,7), ОСОБА_14 використала на свій власний розсуд, чим завдала ОСОБА_32 шкоду на вказану суму.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.10.2011 ОСОБА_14 переконала ОСОБА_22 , що є адвокатом, який спеціалізується на наданні правової допомоги громадянам по цивільних справах, та представлятиме його інтереси з питань наслідування, що не відповідало дійсності.

Отримані шахрайським шляхом від ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 8000 гривень, що більш ніж в 17 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (8000:470,5=17), ОСОБА_14 використала на свій власний розсуд, чим завдала ОСОБА_22 шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.11.2011 р. ОСОБА_14 переконала ОСОБА_35 , що є адвокатом, який спеціалізується на наданні правової допомоги громадянам по цивільних та кримінальних справах, та представлятиме її інтереси в суді у справі про відшкодування збитків, що не відповідало дійсності.

Отримані шахрайським шляхом від ОСОБА_36 грошові кошти в сумі 6200 гривень, що більш ніж в 13 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (6200:470,5=13,17), ОСОБА_14 використала на свій власний розсуд, чим завдала ОСОБА_37 шкоду на вказану суму.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_23 та її захисник адвокат ОСОБА_15 просять вирок районного суду скасувати, провадження у справі закрити.

Зазначають, що районним судом прийнято до уваги обвинувальний акт, який складено не вповноваженою особою, після закінчення строків досудового розслідування (які не було продовжено в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України). Крім цього, вказують, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє повідомлення про підозру ОСОБА_23 , а стороною обвинувачення в суді не доведено вказаний факт, що свідчить про порушення прав обвинуваченої на захист. Також, вказують, що досудове розслідування проводилось слідчими прокуратури Одеської області, які не мали на це повноважень, так само як і процесуальне керівництво здійснювалось прокурором відділу прокуратури Одеської області, яка теж не мала не це повноважень. Крім цього, на думку апелянтів, висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд посилається у вироку на неналежні докази, на навів достатні мотиви його ухвалення, не закрив кримінальне провадження, яке підлягало закриттю.

Під час судового розгляду апеляційних скарг обвинувачена ОСОБА_14 змінила вимоги апеляційних скарг сторони захисту, просила оскаржений вирок відносно неї за ч. 3 ст. 190 КК України скасувати, провадження у справі закрити за недоведеністю її вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що між нею та потерпілою ОСОБА_20 виникли цивільно-правові відносини, а саме, остання надала в борг обвинуваченій гроші, які ОСОБА_14 в подальшому частково повернула ОСОБА_20 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_14 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувачена своєї вини не визнала, спричинені злочином збитки не відшкодувала, має стійку направленість на продовження злочинної діяльності, крім цього, районним судом не враховано думку потерпілих щодо міри покарання обвинуваченої.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_18 просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувачена не визнала своєї вини. Районним судом не вмотивоване рішення щодо застосування вимог ст. 75 КК України, не враховано думку потерпілих щодо міри покарання обвинуваченій, кількість потерпілих, тяжкість злочину, а також не вказано обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_17 просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, цивільний позов потерпілої задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарг обґрунтовує тим, що обвинувачена не визнала своєї вини, спричинену злочином шкоду не відшкодувала. Крім цього, районним судом не наведено мотиви відмови в задоволенні позову потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.
До початку судового розгляду апеляційних скарг, захисником обвинуваченої ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_16 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 за епізодами шахрайства відносно: ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_38 , ОСОБА_22 , ОСОБА_36 , за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити.

Обвинувачена ОСОБА_14 підтримала клопотання захисника, просила вирок районного суду в частині її обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України скасувати, провадження у справі закрити, звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченої та її захисника, які підтримали доводи свого клопотання, просили його задовольнити; думку прокурора, потерпілих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та їх представника, які заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту; дослідивши вимоги клопотання та матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на момент постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, в період з вересня 2008 до 25.11.2011, які відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали) є нетяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Тобто, на день розгляду апеляційних скарг минуло понад п`ять років з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. Протягом цього строку вона не вчиняла нового кримінального правопорушення та не ухилялася від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.

Допитана у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_14 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, визнала, просила апеляційні скарги сторони захисту в частині оскарження вироку районного суду за ч. 2 ст. 190 КК України не перевіряти, скасувати вирок районного суду в цій частині, закрити відносно неї кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, звільнивши її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. ст. 284, 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, клопотання захисника обвинуваченої підлягає задоволенню, оскаржений вирок скасуванню, а обвинувачена звільненню від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, дане кримінальне провадження за епізодами шахрайства відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_36 за ч. 2 ст. 190 КК України закриттю.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 417, 419, 424, 532 КПК України,-

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_16 задовольнити.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 18.09.2018 у кримінальному провадженні №0000267, внесеному до ЄРДР 19.06.2014, відносно ОСОБА_14 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закрити кримінальне провадження №0000267, внесене до ЄРДР 19.06.2014, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4