УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

та її представника ОСОБА_10 ,

розглянувши кримінальне провадження за заявами засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , а також заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20 лютого 2014 року вирок Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року відносно ОСОБА_11 , засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України, залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року, вирок Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 , засудженого за ч.2 ст.286 КК України, а також ухвалу апеляційного суду Волинської області від 20 лютого 2014 року, залишено без змін.

20, 23 та 24 травня 2016 року до Нововолинського міського суду Волинської області окремо надійшли схожі за своїм змістом, підставами та прохальними частинами заяви засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , а також заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Заяви мотивовані тим, що вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року підлягає скасуванню у зв`язку із наявністю нововиявленої обставини, передбаченої п.4 ч.2 ст.459 КПК України.

В обгрунтування наявності нововиявленої обставини зазначили, що нею є фактичні обставини, отримані Рівненською місцевою прокуратурою під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000210 за обвинуваченням ОСОБА_13 за ч.2 ст.358, ч.2 ст.384 КК України.

Так, за постановою старшого слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_14 від 14 серпня 2015 року комісією експертів ДУ «Головного бюро СМЕ МОЗ України» за матеріалами справи проведено експертизу №328/15 щодо відповідності висновку експерта № 68-ІІ від 22 липня 2011 року (судово-медична експертиза трупа потерпілого ОСОБА_15 в справі за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України) вимогам нормативних актів та законодавства України, яке регулює порядок проведення судово-медичних експертиз трупів.

Висновками даної експертизи встановлено, що опис тілесних ушкоджень (як зовнішніх так і внутрішніх) на трупі ОСОБА_15 наведений у висновку експерта № 68-ІІ не відповідає вимогам п.2.1.12 та п.2.2.18 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, № 6, узгоджених з Верховим Судом України, Генеральною прокуратурою, Службою безпеки та Міністерством внутрішніх справ України, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995 року за № 257/793, і не дає підстав для категоричного висновку про механізм їх утворення. Таким чином використання цього опису при проведенні «комплексних, комісійних, додаткових експертиз за матеріалами кримінальної справи» без уточнення шляхом проведення судово-медичної експертизи ексгумованого трупа, на думку експертів, є необгрунтованим.

За переконанням сторін, обґрунтовуючи обвинувальний вирок висновком експерта № 68-ІІ та похідними від нього висновками комплексних експертиз № 92 від 06 жовтня 2011 року, № 7692-7693/43 від 21 жовтня 2013 року, суд не міг знати, що їх не можна визнавати належними та допустимими доказами у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_11 , оскільки експертом не проведено дослідження трупа згідно з отриманою потерпілим «транспортною травмою», не належно проведено дослідження кісток гомілки лівої ноги стосовно лінії перелому, що є важливим для визначення механізму утворення тілесних ушкоджень, а відповідно й встановлення обставин події та вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину.

Просили відкрити кримінальне провадження про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 ; зупинити провадження судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами до закінчення перегляду; скасувати вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року; ухвалити новий вирок, на підставі якого виправдати ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На підставі ухвал апеляційного суду Волинської області від 30 травня, 02 та 09 червня 2016 року зазначені заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені до Локачинського районного суду Волинської області; а заява заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 до Іваничівського районного суду Волинської області, - для розгляду по суті.

15 червня 2016 року ухвалами Локачинського районного суду відкрите провадження у справах за заявами засудженого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року.

22 червня 2016 року ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області відкрите провадження у справі за заявою заступника прокурора Волинської області про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року.

04 серпня 2016 року ухвалою Локачинського районного суду відкрите провадження у справі за заявою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року.

12 серпня 2016 року справи за заявами засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року ухвалою Локачинського районного суду Волинської області були об`єднані в одне провадження.

12 жовтня 2016 року ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області було витребувано із Локачинського районного суду Волинської області справи за заявами засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а 03 листопада 2016 року їх було об`єднано в одне провадження із справою за заявою заступника прокурора Волинської області про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року.

24 листопада 2016 року ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області заяви засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , а також заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, були залишені без задоволення.

04 квітня 2017 року ухвалою апеляційного суду Волинської області скасовано ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2017 року, справу скеровано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 травня 2017 року справу передано на новий розгляд до Горохівського районного суду Волинської області.

Проте у зв`язку з подальшим оскарженням даної ухвали в касаційному порядку та неможливістю створити склад суду у Горохівському районному суді Волинської області, 26 травня 2020 року ухвалою Волинського апеляційного суду справу було скеровано до Володимир-Волинського міського суду Волинської області, куди вона надійшла 02 червня 2020 року та призначена до розгляду.

Засуджений ОСОБА_11 в судові засідання жодного разу не з`явився, причин неявки не повідомляв.

В судовому засіданні заявники захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також захисник ОСОБА_8 підтримали заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та пояснили, що при ухваленні вироку судом першої інстанції по справі про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суду не були відомі обставини, які були наявні під час прийняття рішення, і які мали важливе значення для правильного вирішення справи. Вказали, що судово-медична експертиза № 68-ІІ не відповідає вимогам п.2.1.12 та п.2.2.18 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, №36. Тобто судово-медичний експерт ОСОБА_13 не провів повне дослідження трупу ОСОБА_15 , внаслідок чого не описав належним чином зовнішніх та внутрішніх ушкоджень, що і призвело до безпідставного висновку про механізм їх утворення. Висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 92 від 09 листопада 2011 року, яка проводилася за постановою слідчої ОСОБА_16 також проводилася на підставі судово-медичної експертизи № 68 -ІІ . Однак, комісією експертів ДУ «Головного бюро СМЕ МОЗ України» було проведено експертизу № 328/15, висновками якої встановлено, що судово-медичний експерт ОСОБА_13 , виконуючи судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_15 , не провів належного і повного дослідження ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , що не дає підстав для категоричного висновку про механізм їх утворення. Тому вважають, що дані обставини є нововиявленими змінюють та впливають на докази, на які при ухваленні обвинувального висновку послався Нововолинський міський суд Волинської області. Додатково зазначили на невідповідність висновків суду першої інстанції, які були зазначені ним у вироку щодо ОСОБА_11 матеріалам кримінального провадження. Надалі, в судові засідання захисники не з`явились, у зв`язку з чим, на підставі ч.2 ст.466 КПК України, розгляд їх заяв був завершений без їх участі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року, просив її задовольнити. В той же час прокурор заперечив можливість задоволення заяв засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , про перегляд цього ж вироку. Відмовився зазначити в судовому засіданні мотиви такої позиції.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просили відмовити у задоволенні заяв, вважають, що обставини вказані заявниками не є нововиявленими. Під час розгляду кримінального провадження Нововолинським міським судом Волинської області неодноразово обговорювалось питання щодо невідповідностей у висновку експерта ОСОБА_13 описаних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 .. У зв`язку з цим допитувався в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 , була призначена повторна комплексна судово-медична та транспортно-трасологічна експертиза, висновок якої було досліджено при розгляді справи та при ухваленні вироку в сукупності з іншими доказами у справі, з цього ж приводу допитувалися в судовому засіданні інші експерти, і вказані докази в їх сукупності були враховані при ухваленні вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року. Надалі, законність та обґрунтованість вироку неодноразово була перевірена судами апеляційної та касаційної інстанцій, за результатами чого вирок було залишено в силі. Переоцінка судом доказів при вирішенні заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не допускається.

Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши заяви, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що заяви заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_11 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальна справа за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11 квітня 2011 року по вулиці Дорошенка у місті Нововолинську була порушена за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України 24 червня 2011 року (т.1 а.к.с.1).

Ще до порушення вказаної кримінальної справи в рамках проведення дослідчої перевірки за правилами, передбаченими КПК України в редакції 1960 року, 11 квітня 2011 року проведено: огляд місця події, яким зафіксовано місце та обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди з участю потерпілого ОСОБА_15 та засудженого ОСОБА_11 , який керував автомобілем «Volkswagen 7HK», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.к.12-25), а крім цього в період з 12 квітня по 19 травня 2011 року на підставі відношення слідчого судово-медичним експертом ОСОБА_13 проведено судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_15 , у зв`язку з чим оформлено акт судово-медичного дослідження № 68 (т.1 а.к.с.66-68).

Під час проведення слідства у справі призначено та проведено судово-медичну експертизу, за результатами якої отримано висновок судово-медичного експерта № 68-ІІ (т.1 а.к.с.113-115).

Ще під час ознайомлення підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 із висновком даної експертизи 09 липня 2011 року (т.1 а.к.с.115), останній заявляв слідчому про невідповідність висновку експерта № 68-ІІ акту № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 в частині опису ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , що на думку сторони захисту свідчило про упередженість експерта, не давало підстав для категоричного висновку про механізм утворення отриманих потерпілим тілесних ушкоджень під час ДТП (т.1 а.к.с.116-121).

10 липня 2011 року підозрюваний ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_7 клопотали перед слідчим про проведення додаткових слідчих дій, а в клопотанні знову покликались на ті ж невідповідності у описах тілесних ушкоджень потерпілого, встановлених під час проведення судово-медичної експертизи у даній справі (т.1 а.к.с.198-202).

Саме у зв`язку із уточненням та з`ясуванням механізму утворення тілесних ушкоджень потерпілого, встановлення місця наїзду на пішохода, напрямку його руху перед наїздом у справі слідчим 09 вересня 2011 року у справі було призначено комплексну судово-медичну та транспортно-трасологічну експертизу. У розпорядження експертів також було надано матеріали кримінальної справи, в тому числі й заяви і клопотання сторони захисту із зауваженнями щодо опису тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_15 (т.1 а.к.с.194-195). Отримано висновок експерта № 92 від 09 листопада 2011 року.

Після ознайомлення із вказаним висновком експерта захисник ОСОБА_17 подав слідчому клопотання про призначення повторної комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, і в даному клопотанні вчергове звертав увагу слідчому на невідповідності опису тілесних ушкоджень потерпілого експертом ОСОБА_13 (т.1 а.к.с.217-225).

10 липня 2012 року слідчим у справі допитано експерта ОСОБА_13 , зокрема з`ясовано причини невідповідностей в частині опису ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , зазначених останнім у акті № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 та висновку експерта № 68-ІІ (т.2 а.к.с.139-140). Показаннями експерта встановлено, що його висновок був наданий на підставі сукупності представлених йому матеріалів справи, а тому був більш конкретизований.

11 липня 2012 року ОСОБА_18 притягнуто як обвинуваченого у справі (т.2 а.к.с.143-146).

13 липня 2012 року захисник ОСОБА_17 звернувся із скаргою на дії слідчого до прокурора (т.2 а.к.с.192-200). У скарзі зокрема покликався на те, що слідчим не приймаються до уваги його доводи про невідповідність опису тілесних ушкоджень потерпілого, встановлених під час огляду місця події, у акті судово-медичного експертного дослідження та висновку судово-медичної експертизи. Звертав також увагу і на невідповідність протокольної частини висновку експерта підсумкам (резолютивної частини).

Заступником прокурора Волинської області надано захиснику відповідь № 04/2-1407-11 від 16 липня 2012 року про те, що вивченням в прокуратурі матеріалів справи порушень вимог кримінально-процесуального законодавства під час розслідування, проведення судово-медичних та автотехнічних експертиз не встановлено (т.2 а.к.с191).

31 липня 2012 року складено, а 06 серпня 2012 року було затверджено прокурором обвинувальний висновок у справі (т.2 а.к.с.205-220), який цього ж дня скеровано з матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 до Нововолинського міського суду Волинської області (т.2 а.к.с.224).

27 вересня 2012 року захисник ОСОБА_7 звертався до суду із клопотанням про направлення справи на додаткове розслідування (т.2 а.к.с.242-244). Однією з підстав додаткового розслідування зазначав про невідповідність опису ушкоджень на тілі потерпілого, вказаних у акті № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 та висновку експерта № 68-ІІ.

В судовому засіданні у Нововолинському міському суді Волинської області під час попереднього розгляду справи 28 вересня 2012 року захисник в присутності всіх учасників справи підтримав власне клопотання, оголосивши його зміст, просив долучити його до матеріалів справи (т.2 а.к.с.245).

Постановою суду від 28 вересня 2012 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України направлено до прокуратури Волинської області для проведення додаткового розслідування (т.2 а.к.с.246-249).

09 листопада 2012 року прокурором справу повторно скеровано до суду з обвинувальним висновком щодо ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (т.2 а.к.с.256-257).

11 лютого 2013 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_19 заявила до суду клопотання про допит свідків по кримінальній справі (т.3 а.к.с.47-48), в якому також звертала увагу на невідповідність судово-медичної експертизи (дослідження) трупа, а саме акту судово-медичного дослідження № 68 від 12-19 квітня 2011 року, висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи вимогам Закону України «Про судову експертизу», кримінально-процесуальному законодавству, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, Правилам проведення судово-трасологічної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи та затвердженими нормативними документами МОЗ України. У клопотанні також заявляла про допит у зв`язку з цим експерта ОСОБА_13 .

У зв`язку із суперечностями, які містилися у акті № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 та висновку експерта № 68-ІІ, 07 березня 2013 року в судовому засіданні у даній справі допитувався експерт ОСОБА_13 (т.3 а.к.с.75-77), при цьому судом оголошувався зміст експертних висновків, сторони та суд ставили запитання експерту.

14 березня 2013 року стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи (т.3 а.к.с.81-84). В обґрунтування клопотання покладено ті ж невідповідності та суперечності, які на думку сторони захисту містились у протокольній частині та підсумках у висновку експерта ОСОБА_13 .

Цього ж дня, 14 березня 2013 року вказане клопотання сторони захисту було предметом обговорення в судовому засіданні (т.3 а.к.с. 85-87).

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 14 березня 2013 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено (т.3 а.к.с.88).

22 квітня 2013 року в судовому засіданні також допитувався судово-медичний експерт ОСОБА_20 з обставин проведення огляду та встановлення тілесних ушкоджень на трупі потерпілого ОСОБА_15 та складення акту № 68 судово-медичного дослідження (т.3 а.к.с. 113-115).

Усі матеріали кримінальної справи, в тому числі протокол огляду місця події від 11 квітня 2011 року, акт № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 та висновок експерта № 68-ІІ, були безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні 30 квітня 2013 року (т.3 а.к.с.119-120).

Після безпосереднього дослідження матеріалів кримінальної справи судом, сторона захисту продовжувала наполягати на необхідності усунення суперечностей у акті судово-медичного дослідження № 68 та висновку експерта № 68-ІІ, у зв`язку з чим також заявила повторно клопотання перед судом від 30 квітня 2013 року про призначення повторної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (т.3 а.к.с.125-128).

Постановою суду від 13 травня 2013 року про призначення повторної комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи було задоволено клопотання сторони захисту (т.3 а.к.с.133-135). Висновок судом було отримано 23 жовтня 2013 року (т.3 а.к.с.147-163).

В судовому засіданні у Нововолинському міському суді Волинської області, яке відбулося 11 листопада 2013 року (т.3 а.к.с.169) для усунення протиріч та роз`яснення висновків експертів прокурор заявив клопотання про виклик та допит в судовому засіданні експертів, яке також підтримала сторона захисту, додатково клопотала про повторний виклик в судове засідання експерта ОСОБА_13 у зв`язку із суперечностями в його висновках.

В судових засіданнях, які відбулись 19 листопада та 02 грудня 2013 року з метою встановлення характеру та механізму отримання потерпілим ОСОБА_15 тілесних ушкоджень було допитано експертів, що проводили експертні дослідження у справі (т.3 а.к.с.178-184, 192-196) При цьому сторонами ставились також додаткові запитання експерту ОСОБА_13 в частині невідповідностей опису отриманих тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_15 матеріалам справи, вказаного ним як у акті № 68 судово-медичного дослідження, так і у висновку експерта № 68-ІІ.

У проведених в судовому засіданні судових дебатах 11-12 грудня 2013 року (т.3 а.к.с.202-210, 215, 218-223) стороною захисту повторно зверталось увагу суду на недоліки опису експертом ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у акті судово-медичного дослідження № 68 від 12-19 квітня 2011 року та його висновку № 68-ІІ. Дане питання також оспорювалось в дебатах прокурором.

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року (т.3 а.к.с.224-230) ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Судом визнано доведеним, що. 11 квітня 2011 року приблизно о 21 год.45 хв. ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen 7 НК», транзитний номерний знак « НОМЕР_1 » , рухаючись автодорогою сполученням «Ковель-Жовква», в районі 74 км.+700 м., що на вулиці Дорошенка в місті Нововолинську, в напрямку міста Володимир-Волинський, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_15 на проїзній частині, який рухався в попутному з ним напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_15 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці даної дорожньо-транспортної пригоди. В прямому причинному зв`язку із виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками стало грубе порушення водієм ОСОБА_11 п. 2.3 (б), п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року обгрунтований, крім висновку експерта ОСОБА_13 іншими здобутими у справі доказами.

У відповідності до ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Крім того, згідно з пунктами 4, 5 ч.2 ст.462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст.459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК, насамперед ст. 91 КПК України, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв?язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Дана правова позиція визначена ККС ВС у справі № 127/29594/18 (провадження № 51-2364км19).

Не можуть бути визнані нововиявленими ті обставини, які вже були встановлені та перевірені під час кримінального провадження.

Отже, обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Поняття нововиявлених обставин (як нововстановленого факту) і нового доказу (як нового підтвердження факту, що був відоми суду на час розгляду справи) є поняттями нетотожними.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини (факти), які вже були предметом дослідження під час судового розгляду справи, однак повторно встановлені (підтверджені) іншими новими доказами, які не подавалися сторонами суду до ухвалення ним процесуального рішення у справі.

Підставою для перегляду вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року сторона захисту та прокурор вважають отримання ними за постановою старшого слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_14 від 14 серпня 2015 року висновку експертизи №328/15, проведеної у кримінальному провадженні № 0000093, внесеного до ЄРДР 18.03.2014 року, комісією експертів ДУ «Головного бюро СМЕ МОЗ України» за матеріалами справи щодо відповідності висновку експерта № 68-ІІ від 22 липня 2011 року (судово-медична експертиза трупа потерпілого ОСОБА_15 в справі за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України) вимогам нормативних актів та законодавства України, яке регулює порядок проведення судово-медичних експертиз трупів.

Висновками даної експертизи встановлено розбіжності та невідповідності, що були виявлені при вивченні даного висновку експерта № 68-ІІ, зокрема:

1.у протокольній частині висновку серед опису тілесних ушкоджень ОСОБА_15 експертом зазначено про отримання ним «забійної рани на границі середньої третини та верхньої третини по задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки з нерівними осадженнями рваними краями, розміром 3х0,5 см; за даними судово-медичного діагнозу цими ушкодженнями є «наявність шкірної рани по задньо-внутрішній поверхні гомілки», а за даними підсумків висновку встановлено «наявність шкірної рани по задньо-внутрішній поверхні гомілки… забита рана на лівій гомілці розташована по її задньо-внутрішній поверхні…»;

2.у протокольній частині висновку серед опису тілесних ушкоджень ОСОБА_15 експертом зазначено про отримання ним «відкритого багато-оскольчатого перелому із зміщенням відломків на границі середньої та верхньої третини лівої гомілки»; за даними судово-медичного діагнозу цими ушкодженнями є «відкритий косий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням», а за даними підсумків висновку встановлено «відкритий косий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням»;

3.у протокольній частині висновку серед опису тілесних ушкоджень ОСОБА_15 експертом зазначено про отримання ним «відкритого багато-оскольчатого перелому зі зміщенням відломків на границі середньої та верхньої третини лівої гомілки на 38 см від лівої п`ятки», а за даними підсумків висновку встановлено «наявність відкритого перелому кісток лівої гомілки розташованого в 38 см від підошвенної частини стопи».

Експертами встановлено, що вказані дані свідчать про розбіжності у описі тілесних ушкоджень трупа ОСОБА_15 , однак з`ясування причин цих розбіжностей не входить у компетенцію судово-медичної експертизи.

Опис тілесних ушкоджень (як зовнішніх так і внутрішніх) на трупі ОСОБА_15 наведений у висновку експерта № 68-ІІ не відповідає вимогам п.2.1.12 та п.2.2.18 Правил проведення судово-медичної експертизи, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, № 6, та не дає підстав для категоричного висновку про механізм їх утворення. Таким чином використання цього опису при проведенні «…комплексних, комісійних, додаткових експертиз за матеріалами кримінальної справи» без уточнення шляхом проведення судово-медичної експертизи ексгумованого трупа, на думку експертів, є необгрунтованим.

Проте, при розгляді судом заяв щодо перегляду вироку Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами, за клопотанням сторони захисту судовий експерт ОСОБА_21 , яка була доповідачем при складенні висновку експерта № 328/15 від 14 вересня 2015 року, надала йому роз`яснення.

Підтвердила повністю висновки комісії про невідповідність висновку експерта № 68-ІІ вимогам вказаного нормативного акту. В той же час уточнила, що на дослідження експертів не було представлено матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з чим комісією не було надано категоричної відповіді про можливість або неможливість використання висновку експерта № 68-ІІ в ході проведення інших «…комплексних, комісійних, додаткових експертиз за матеріалами кримінальної справи». За твердженнями експерта ОСОБА_21 , вона не виключає, що в разі наявності інших доказів, які свідчать про ознаки механізму утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , - встановлення такого механізму експертним шляхом за матеріалами справи є можливим.

Як встановлено судовим розглядом заяв сторони захисту та прокурора про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, розбіжності у описі тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , які були вказані експертом ОСОБА_13 не лише у його висновку експерта № 68-ІІ, але й у акті № 68 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_15 , неодноразово були предметом дослідження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Отже, вказані обставини були відомі Нововолинському міському суду Волинської області при ухваленні вироку щодо ОСОБА_11 від 12 грудня 2013 року.

Оцінка висновку експерта ОСОБА_13 № 68-ІІ, в сукупності з іншими здобутими у справі доказами, а також доводами сторони захисту щодо невідповідностей локалізації виявлених експертом тілесних ушкоджень у потерпілого, була надана судом при ухваленні вироку Нововолинського міського суду Волинської області від12 грудня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені у заявах про перегляд вироку обставини були відомі не лише суду першої інстанції, але й іншим судовим інстанціям, які розглядали та переглядали дане кримінальне провадження, оскільки також зазначалися стороною захисту серед підстав апеляційного та касаційного оскарження.

Вказані заявниками обставини у сукупності із іншими доказами були предметом дослідження та їм була дана належна оцінка при постановленні ухвали Апеляційного суду Волинської області від 20 лютого 2014 року, а також при постановленні ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 жовтня 2019 року.

Як вбачається за змістом вироку Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року, висновок № 68-ІІ не є єдиним доказом у справі та не був покладений в основу обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину без врахування інших доказів у справі. Натомість вина ОСОБА_11 була доведена у справі сукупністю доказів, які були також перевірені судами апеляційної та касаційної інстанції, визнані належним та допустимими у кримінальному процесі, а в той же час достатніми для визнання винуватим та засудження ОСОБА_11 за вчинення злочину згідно пред`явленого йому обвинувачення.

На переконання суду, вказана заявниками обставина щодо невідповідності висновку експерта вимогам нормативних актів, сама по собі не може мати істотне значення, оскільки в сукупності із раніше виявленими обставинами жодним чином не свідчить про неправильність вироку.

Доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду першої інстанції, які були зазначені ним у вироку щодо ОСОБА_11 , матеріалам кримінального провадження (виявлення осипу фарби на правому узбіччі дороги, тощо), а також незгода сторони захисту із наданою судом оцінкою доказам у справі, не є нововиявленими обставинами, а тому не можуть бути підставою для перегляду справи.

Наявність кримінального провадження за обвинуваченням експерта ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358 та ч.2 ст.384 КК України, а також факт ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської області у даному кримінальному провадженні виправдувального вироку щодо ОСОБА_13 , не може розцінюватись судом як штучне створення або підроблення доказів, а тому і з цих підстав також не є нововиявленою обставиною.

Суд також звертає увагу сторін і на те, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на іншому тлумаченні (переоцінці) стороною тих доказів, які вже були оцінені судом у процесі розгляду справи.

Розгляд судом заяв про перегляд справи за нововиявленими обставинами за своєю суттю не може підміняти перегляд вже встановлених в судовому порядку фактів та процесуальних рішень, оскільки не є переглядом справи в порядку апеляційного або касаційного провадження та суперечить принципу юридичної визначеності.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) здобуття доказів, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Разом з тим, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами повинен відбуватися з урахуванням загальних принципів здійснення правосуддя, зокрема тих, на обов`язкове дотримання яких звертає увагу Європейський суд з прав людини та які випливають зі змісту положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські й політичні права.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення.

У справі «Желтяков проти України» ЄСПЛ вказав, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (також, рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»). Правова визначеність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення і повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не зміни рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Також, як вбачається із рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Згідно ж із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 467 КПК України за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Суд вважає, що нових, суттєвих обставин у поданих заявах про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, сторонами зазначено не було.

Наведені прокурором, засудженим, захисниками доводи вже були предметом перевірки, а тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні статті 459 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.459, 466-467 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяви засудженого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , а також заступника прокурора Волинської області ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2021 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1