Справа 366/867/21
Провадження № 1-кс/366/120/21
У Х В А Л А
24 травня 2021 року слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, розглянувши клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури, ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000026 від 20 квітня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
20 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури, ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події 19.04.2021 року, а саме на: деревину (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см., які залишити на зберіганні на території Феневицького лісництва ДП «Іванківське лісове господарство», за адресою: вул. Тальська, 20, с. Рудня-Тальська, Вишгородського району, Київської області.
В обґрунтування даного клопотання, прокурор посилається на те, що 19.04.2021 року, приблизно о 18 годині, до ЧЧ ВП № 1, надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , про те, що на території двору не функціонуючого колгоспу в с. Феневичі, виявлено деревину породи сосна, походження якої у заявника викликає сумнів, а саме не надано документів, які б посвідчували факт придбання.
19.04.20221 року, в період часу з 16:40 до 17:50, дізнавачем СД ВП № 1, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КПК України, як невідкладний захід, до внесення відомостей до ЄРДР, проведено огляд території, а саме відкритої ділянки місцевості на території колгоспного двору, поблизу деревообробного підприємства в с. Феневичі. Під час огляду, виявлено та в подальшому вилучено деревину (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см. Огляд проводився в присутності 2х понятих.
20.04.2021 року, об 11 годині 05 хвилин, відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР.
Після внесення відомостей до ЄРДР, було опитано ОСОБА_5 , зі слів якого встановлено, що останній орендує територію колгоспного двору, що підтверджується тимчасовими договорами оренди землі від 01.01.2019 року та від 03.08.2020 року.
Таким чином, прокурор вважає, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що деревина (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см., відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на таке майно може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни, а тому у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.
Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами якими прокурор обгрунтовує клопотання, перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
-Правову підставу для арешту майна;
-Можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
-Наявність обгрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення;
-Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» (Hentrich v. France)» від 22 вересня 1994 року, серія А № 296-А, пункт 42, та «Кушоглу проти Болгарії» 10 травня 2007 року, заява № 48191/99, підпункти 4962). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 69, 73, серія A № 52).
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.
Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, з-поміж іншого, зобов`язані при здійсненні правосуддя справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, окрім всього, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літтоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрог проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Так, слідчим суддею, під час розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, було досліджено процесуальні документи (докази), якими прокурор обгрунтовує своє клопотання, а саме:
- витяг з ЄРДР № 80000026 від 20.04.2021 року, дата реєстрації провадження о 10 годині 54 хвилин 13 секунд, правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 КК України;
- рапорт, відповідно до якого 19.04.2021 ро ку о 18 год. 42 хв. надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що в с. Феневичі, на пилорамі, громадський активіст виявив деревину, яка не має ознак обліку;
- заява ОСОБА_3 , про внесення відповідних відомостей до ЄРДР;
- протокол огляду місця події від 19.04.2021 року з фото таблицею, відповідно до якого дізнавач ОСОБА_4 , в період часу з 16:40 год. до 17:50 год., на підставі повідомлення, у відповідності до ст. ст. 40-1, 104, 105, 106, 234, 237, 223, 300 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за відсутності власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи, провів огляд. Під час огляду виявлено та вилучено що деревину (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см.;
- пояснення ОСОБА_5 ;
- пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_8
- тимчасові договори оренди землі, укладені між ФОП ОСОБА_5 та Феневицькою с/р;
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, якими прокурор обгрунтовує клопотання, а саме протоколу огляду місця події, огляд проведений з порушенням вимог КПК України, а отриманні результати не можуть бути взяті судом до уваги, враховуючи наступне.
Так, відповідно до вимог ст. 13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За статтею 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Такий виняток встановлено саме у ч. 3 ст. 233 КПК. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України, під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» нагадав, що будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. Високий суд дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що з клопотанням про дозвіл на обшук чи відповідно огляд території колгоспного двору, сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталась. Огляд проводився до внесення відомостей до ЄРДР, без участі власника (користувача) земельної ділянки, без згоди власника (користувача) земельної ділянки, та без ухвали слідчого судді, з непередбачених КПК України, підстав.
Аналізуючи матеріали клопотання поданого в рамках кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання, як арешт, у права та інтереси власника (користувача) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Крім того, у клопотанні прокурора не враховано та не відображено про можливі негативні наслідки для власника (користувача) майна, а тому накладення арешту деревину (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см, може свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції із захисту прав людини, що є неприпустимим та непропорційним.
За ч. 3 ст. 170 КПК України, відмова в задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
За ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направлення повідомлення про його виконання слідчому судді.
Керуючись ст. ст. 131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури, ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000026 від 20 квітня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.
Негайно повернути ФОП « ОСОБА_5 », деревину (колоди) в загальній кількості 22 штуки, довжиною по 4 та 6 метрів, діаметрами від 12 до 32 см.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури, ОСОБА_2 .
Ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна передати для виконання уповноваженому на те органу.
Копію ухвали вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1