ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/283/21 Справа № 193/1351/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000286 за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.03.2021 року.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, так як підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків, яких він знає особисто.
Ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.03.2021 року, з покладенням на нього обов`язків, а саме: 1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду; 2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним викликом; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками та потерпілою; 5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю, який застосується в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що матеріали клопотання свідчать про те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, однак суду не надано доказів того, що за час досудового розслідування свідки та потерпіла вказували на тиск щодо них , так і не надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_10 намагався знищити документи чи речі у цьому кримінальному провадженні, тому, враховуючи те, що ОСОБА_10 в розшук не оголошувався, має міцні соціальні зв`язки, має зареєстроване та фактичне місце проживання, жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки під час перебування на запобіжному заході у вигляді нічного домашнього арешту, завжди вчасно з`являвся до слідчого для проведення слідчих дій, суд дійшов висновку, що саме застосування цілодобового домашнього арешту, який за практикою ЄСПЛ прирівнюється до такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належну поведінку підозрюваного на час проведення досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.
Так, відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Згідно із наданими до клопотання матеріалами, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду місця події; - протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; - висновком експерта №2911 від 29.12.2020 року; - висновком експерта №2911 від 14.01.2021 року; - протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 ; - протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 від 08.01.2021 року; - протоколами проведених слідчих експериментів за участю свідків.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду мають місце, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, але суду не надано доказів того, що за час проведення досудового розслідування підозрюваний порушив покладені на нього обов`язки під час перебування на запобіжному заході у вигляді домашнього арешту, тому слідчий суддя дійшов правильно висновку про те, відсутні підстави для обрання більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів вважає такими, що не підтвердженні будь-якими доказами, оскільки до суду апеляційної інстанції не надано підтверджень їх існування, окрім цього слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що зазначені прокурором ризики не доведені, так як не надано доказів того, що за час досудового розслідування сторони обвинувачення та потерпіла вказували на тиск, при цьому згідно із показами потерпілої, наданих під час досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_10 звертався до потерпілої з метою надання їй грошової допомоги, що не свідчить про погрози чи вплив підозрюваного на адресу потерпілої.
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_14 , є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення , раніше не судимий, в розшук не оголошувався, має зареєстроване та фактичне місце проживання, офіційно працевлаштований в ПП "ТД Агропродсіті" з початку 2020 року на посаді машиніста-екскаваторника, на утримані має двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про міцні соціальні зв`язки останнього, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року, - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4