н/п 1-кс/953/5923/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судовий засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001279 від 20.10.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, працездатного який не працює та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.04.2015 Орджонікідзевським р/с м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 р. 6 міс позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України, -

встановив:
14.05.2021 до суду надійшло клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001279 від 20.10.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001279, за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України, за наступних обставин.

10.10.22020 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 прибули до АДРЕСА_2 маючи спільний злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , спільно з яким ОСОБА_8 відбував покарання. Знаходячись у дворі вищезазначеного будинку, побачивши як ОСОБА_12 прямує від торгового кіоску ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 напали на нього , ударивши електрошокером у шию і коли від зазначеного удару ОСОБА_12 упав на землю почали почергового наносити удари по тулубу вимагаючи передачі їм грошових коштів у сумі 1300 долларів США. Коли ОСОБА_12 повідомив Коли побиття закінчились і потерпілий піднявся на ноги він повідомив, що такої сума грошових коштів у нього відсутня і він може передати лише 1000 грн. які знаходиться за місцем його проживання. На пропозицію потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 погодились, зазначивши що іншу частину суми ОСОБА_12 їм повинен передати пізніше. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 піднялись до помешкання останнього до кв. АДРЕСА_3 де потерпілий передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1000 грн, а ОСОБА_9 і ОСОБА_11 в цей час очікували ОСОБА_8 біля будинку спостерігаючи за навколишньою обстановкою з метою попередження спільника у випадку загрози.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 20.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00001279 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України

Крім цього, 10.10.2020 близько 11.00 год. ОСОБА_8 знаходячись у помешканні ОСОБА_12 у кв. АДРЕСА_3 побачив документи та ключі від автомобілю ВАЗ 21103 д.н.з НОМЕР_1 який знаходився у користуванні ОСОБА_12 . В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою подальшого вимагання за його повернення у ОСОБА_12 грошових коштів. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 непомітно для потерпілого забрав документи та ключі від авто та вийшов на вулицю, де його очікували ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , яким він повідомив про свій злочинний план і які ніяким чином не намагались попередити його незаконні дії, таким чином надавши мовчазну згоду на спільне вчинення злочину и таким незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21103», д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_12 , відкривши його викраденими у останнього, ключами від авто - після чого, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 19.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000733 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

Крім цього, в кінці листопада, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 розробили злочинний план вчинення корисливих злочинів на осіб які, як вони вважали, займаються розповсюдженням наркотичних засобів. Згідно розробленого плану, з метою безперешкодного доступу до майна та житла вказаних осіб, а також ймовірного подолання супротиву з їх боку, ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 під виглядом працівників правоохоронних органів оперативних працівників, не являючись такими, повинні були прибувати до житла осіб які за їх переконанням займались збутом наркотичних засобів, ніби то з метою проведення слідчих (розшукових) дій, погрожуючи особі притягненням її до кримінальної відповідальності, заволодівати майном або грошовими коштами останніх.

З метою реалізації свого спільного злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном за допомогою присвоєння владних повноважень працівників поліції, в кінці листопада 2020 дізналися про можливе значне матеріальне становище ОСОБА_15 який ніби то займається збутом наркотичних засобів, його місце проживання, транспортні засоби які перебувають у користуванні, тощо.

26.11.2020 близько 02.30 год. з метою реалізації свого спільного злочинного уміслу направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ 21103 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , прибули до буд. АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_15 . Упевнившись, що ОСОБА_15 знаходиться за місцем свого проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 направились до кв. АДРЕСА_5 і коли ОСОБА_15 відкрив двері то ОСОБА_9 представившись працівником карного розшуку проник до зазначеної квартири де у присутності співмешканки ОСОБА_15 ОСОБА_17 відкрито для останньої заволодів належним їй мобільним телефоном «Самсунг А6». В цей час, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у підї`зді будинку позиціонуючи себе працівниками карного розшуку нанесли декілька ударів по туловишу ОСОБА_15 , спричинивши йому фізичний біль після чого оділи на руки кайданки, на голову мішок обмеживши таким чином його право на вільне пересування та під погрозою застосування предмета схожого на ніж разом з ОСОБА_9 вийшли з ним з під`їзду де їх очікував ОСОБА_5 який спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження спільників у випадку загрози. Посадивши ОСОБА_15 до автомобілю ВАЗ 21103 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 утримували ОСОБА_15 проти його волі, повідомивши останньому що направляються до райвідділку. По дорозі, знаходячись в автомобілі ОСОБА_11 та ОСОБА_5 періодично наносили удари ОСОБА_18 по туловищу зліва і зправа, та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відкрито заволоділи мобільним телефоном «Самсунг А30S» належним ОСОБА_15 , а також вимагали від нього передачі їм грошових коштів. Зрозумівши, що у ОСОБА_15 грошові кошти відсутні ОСОБА_8 зупинив авто поблизу автомобільного ринку « Автоград» за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 2Б на висадив ОСОБА_15 з якого ОСОБА_11 зняв мішок з голові та залишив кайданки на руках останнього

30.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00001500 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України за фактом вимагання майна ОСОБА_19

19.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000732 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України за фактом самовільне присвоєння владних повноважень поєднане з вимагання майна ОСОБА_19

19.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000735 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за фактом грабежу майна ОСОБА_17 поєднане з проникненням до житла.

19.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000731 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_19

19.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000734 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_19 вчиненого групою осіб.

29.12.2020 згідно постанови прокурора відділу Харківської обласної прокуратури, кримінальні провадження № 0001279 та №0001500 об`єднано в одне провадження під загальним № 00001279

19.05.2021 згідно постанови прокурора відділу Харківської обласної прокуратури, кримінальні провадження № 0001279 та №0000731, №0000732, №0000732,

№0000733, № 0000734, об`єднано в одне провадження під загальним № 00001279

11.06.2021 про підозру у вчинені вказаних злочинів передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України повідомлено ОСОБА_5 .

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_15 , та свідка ОСОБА_17 , протоколами слідчого експерименту за участю потерпілих під час яких вони розказали та показали про обставини вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень шодо них, протоколом про результати проведення НСРД аудіо , - відео контроль ОСОБА_8 від 13.01.2021 № 396/55/119/02-2021 (з якого знято гриф «таємно» згідно вимог чинного законодавства) зафіксовано безпосередне планування та вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , , ОСОБА_9 вимагання майна ОСОБА_15 , а також розмови між спільниками у яких вони обговорюють вчинені ними злочини щодо майна ОСОБА_15 та ОСОБА_17 .

Вчинення ОСОБА_5 тяжких корисливих злочинів проти власності та проти волі особи, а також вчинення кримінальних правопорушень з застосуванням насильства, дає достатні підстави вважати, що останній при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, про що свідчать відомості з перетину останнім державного кордону до непідконтрольної державі Україна території АР Крим, знищити, сховати або спотворити буд яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, своїх спільників, у подальшому продовжити вчиняти інші правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам, у органу досудового розслідування є достатні підстави для обрання відносно ОСОБА_5 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.
Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.
Підозрюваний під час розгляду клопотання просив вирішити дане питання на розсуд суду, однак вказував, що він не винний, та просив застосовувати відносно нього домашній арешт.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначаючи про можливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.
В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001279 від 20.10.2020 за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
11.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 є осудним та досяг повноліття. Даних на спростування зазначеного слідчому судді під час розгляду клопотання не надано.
За результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_15 , та свідка ОСОБА_17 , протоколами слідчого експерименту за участю потерпілих під час яких вони розказали та показали про обставини вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень шодо них, протоколом про результати проведення НСРД аудіо , - відео контроль ОСОБА_8 від 13.01.2021 № 396/55/119/02-2021 (з якого знято гриф «таємно» згідно вимог чинного законодавства) зафіксовано безпосередне планування та вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , , ОСОБА_9 вимагання майна ОСОБА_15 , а також розмови між спільниками у яких вони обговорюють вчинені ними злочини щодо майна ОСОБА_15 та ОСОБА_17 .

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 ,кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 353, ч. 2,3 ст.186, ч. 2 ст. 146 КК України за викладених у клопотанні обставин.
А тому, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3,5 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків; відсутність офіційного місця роботи та заробітків.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні та підозрюваних, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, які є спільниками обвинуваченого та знайомими.
Ризик щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення знайшов своє підтвердження також в судовому засіданні.
Ризик щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити є обґрунтованим, виходячи з особи обвинуваченого, який є неодноразово судимим та кількості епізодів вчиненого.
Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, а також дані щодо особи підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, дітей не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків. При вирішенні даного питання були враховані і повідомлені в судовому засіданні дані про наявність у підозрюваного цивільної дружини, однак дані обставини нічим не підтверджені.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
За таких підстав, те, що злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.
Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.
Підстав для застосування іншого запобіжного заходу, не пов*язаного з триманням під вартою слідчий суддя не вбачає, враховуючи вищенаведені обставини.
На підставі викладеного, суд вважає доводи захисту необгрунтованими, у зв*язку з чим не застосовує до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов*язаного з триманням під вартою.
Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001279 від 20.10.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 35 днів, тобто в межах строку досудового розслідування до 19.07.2021 року включно, без визначення розміру застави.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_3 негайно повідомити близьких родичів підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.
Встановити строк дії ухвали до 19.07.2021 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1