Справа № 487/5599/20
Провадження № 1-кс/487/2698/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування, передчасністю та необґрунтованістю винесеної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи скарги та наполягав на її задоволенні.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №0000108 та лист з зазначенням того, що у зв`язку з організаційно-штатним змінами в ТУ ДБР у м. Миколаєві слідчу ОСОБА_5 було звільнено, у зв`язку із чим забезпечити її присутність при розгляді скарги не вбачається за можливе.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000787, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке 11.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2019 року відповідно до якої зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості з заяви ОСОБА_4 від 23.07.2019 року щодо можливих протиправних дій, вчинених працівниками Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області та УСБУ в Миколаївській області.
У поданій заяві від 23.07.2019 року ОСОБА_4 вказував не те, що слідчий слідчого відділення Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , працівники УСБУ в Миколаївській області старший оперуповноважений в ОВС відділу КЗЕ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_7 , оперуповноважений УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_8 під час обшуку 05.09.2017 року в житлі ОСОБА_4 не виконали і неналежно виконали свої службові і процесуальні обов`язки, не зазначили в протоколі обшуку перелік вилучених документів в коробці з-під пилососа «Самсунг», склали і видали, долучили до матеріалів провадження №0002867 до слідчого відділення Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області завідомо неправдивий документ, протокол обшуку, до якого внесли завідомо неправдиві відомості, наприклад, про привласнення ОСОБА_4 коштів з державного бюджету у вигляді відшкодування ПДВ на суму в 1523498 гривень і 416555 гривень, та інші. Під час проведення обшуку для участі у ньому не були запрошені захисник, представник, адвокат, спеціаліст. В процесі обшуку відкрито і таємно були викрадені документи юридичних осіб, результати десятирічної роботи по систематизації кодів ТНВЕД, відомості про хімічний склад продукції, інгредієнтів. Внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяно майнову та моральну шкоду та збитки на суму 154000000 гривень.
Після допиту в якості свідка ОСОБА_6 та дослідження копії протоколу обшуку від 05.09.2017 року, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 було винесено постанову від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», яке набуло статус остаточного 13.04.2011 року, розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, в ході досудового розслідування не було допитано ОСОБА_4 та всіх осіб, на неправомірність дій яких останній вказував у заяві від 23.07.2019 року з якої внесено відомості в ЄРДР; не надано оцінку доводам ОСОБА_4 , в тому числі щодо заподіяної шкоди та наслідків проведення обшуку; не досліджено у повному обсязі письмові матеріали щодо проведеного 05.09.2017 року обшуку у кримінальному провадженні №0002867, а сама копія вказаного протоколу була виготовлена з копії, наявної в матеріалах іншого кримінального провадження №0000209 від 20.12.2017 року., взаємозв`язок між якими зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 11.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 14.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1