ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000375 від 05 лютого 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, Кіровської області, м. Кіров, громадянина України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 року приблизно о 18 годині 15 хвилин водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 18.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.2 На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення виразились в тому, що 04.02.2020 року приблизно о 18 годині 15 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Саrens» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю лівої смуги проїжджої частини вулиці Степова на якій організовано рух транспортних засобів у двох напрямках, по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку вулиці Богдана Хмельницького у напрямку вулиці Мельницька, рухаючись у вказаному напрямку за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, виконуючи маневр правого повороту на вул. Мельницька, в бік вул. Балківська не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переходу з право направо по напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, закритий перелом шиловидного відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням, закритий осколковий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода, які викликають тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно з п. п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 04.02.2020 року приблизно о 18 годині 15 хвилин він керуючи автомобілем марки «Кіа Саrens» здійснюючи рух по вулиці Степова у напрямку вулиці Мойсеєнка, виконуючи маневр правого повороту, при дозволеному сигналі світлофору, почав рух в колоні автомобілів, під час чого він відволікся та допустив наїзд передньою частиною капота автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переходу, після чого він зупинився. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за встановлених судом обставин за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та його винуватість у вчиненні зазначеного злочину вважає доведеною.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та добровільне часткове відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, пенсіонер, одружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування спричиненої злочином шкоди, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки кримінальним правопорушенням, та враховуючи його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, та під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилює кримінальну відповідальність обвинуваченого.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України, вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Також, беручи до уваги вказані вище конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість наслідків від допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілій травми в результаті зазначеного ДТП та потерпілій призначено 3-тю групу інвалідності, суд вважає, що навіть із врахуванням необережної форми вини, не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде явно несправедливим внаслідок його м`якості, та суд не вбачає обставин, за яких призначення додаткового покарання позбавить обвинуваченого джерел до існування чи інших виключних негативних наслідків для його родини.

Отже, суд надходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду таке покарання, основне і додаткове в сукупності, буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

-1413 гривень 09 копійок за проведення авто-технічної експертизи, в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №203-А від 14.02.2020 року.

-1884 гривень 12 копійок за проведення авто-технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди, в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №265-А від 13.03.2020 року.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 3297 гривень 21 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявлених цивільних позовів, суд враховує наступне.

Представником потерпілої ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просила стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 146800 гривень відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, а також 7340 гривень моральної шкоди у розмірі п`яти відсотків від зазначеного розміру матеріальної шкоди. Та просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 42660 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позов ОСОБА_5 , в частині стягнення з ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 42660 гривень просив задовольнити частково, а саме просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, зокрема на сьогоднішній день він є пенсіонером та отримує пенсію сума якої за період: з 01.01.2020 р. по 30.06.2020 р. складає: 13699 грн. 42 коп., що підтверджується наданою довідкою №571579 від 20.07.2020 року. Крім того, звертає увагу, що він проживає разом зі своєю дружиною, яка хворіє на серцево-судинні, хронічні та онкологічне захворювання, яка перенесла операцію та потребує реабілітаційного лікування.

Крім того, представник Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія», надав суду відзив на позов представника ОСОБА_5 , в якому просив позовні вимоги ОСОБА_5 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія», - залишити без розгляду, так як Приватне Акціонерне Товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не є юридичною особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, у відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України. Крім того вказує, що надані позивачем докази не є документами які засвідчують витрати позивача на лікування та вказує що вина ОСОБА_3 не встановлена. Крім того, просив розглянути справу за відсутності представника Приватне Акціонерне Товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

Так, відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову. При цьому виходячи із законодавчих положень у своєму рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Розмір моральної шкоди представник потерпілої обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено моральні та фізичні страждання, зокрема, в її житті відбулись негативні зміни: важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій.

Разом з тим, зазначає, що в момент отримання травм ОСОБА_5 перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя.

За таких обставин розмір моральної шкоди спричиненої ОСОБА_3 представником потерпілої було оцінено у 50 000 гривень, а саме у сумі 42660 гривень з обвинуваченого ОСОБА_3 та у сумі 7340 гривень з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» , у розмірі п`яти відсотків від зазначеного розміру матеріальної шкоди.

Розмір матеріальної шкоди представник потерпілої обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, закритий перелом шиловидного відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням, закритий осколковий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням.

Згідно замовлення на надання медичних послуг та фіскального чеку від 10.07.2020р. ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДІКАП», вартість прийому ортопеда-травматолога склала 600 грн.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 35384 від 14.07.2020р. ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС» вартість прийому ортопеда-травматолога склала 600 грн.

Згідно виставленого потерпілій ОСОБА_5 рахунку № 7/2/1 від 14.07.2020р. ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС», повна вартість операції з ендопротезування пошкодженого колінного суглобу включаючи перебування в палаті з поліпшеним сервісним обслуговуванням складає 145 600 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з діагностикою та лікуванням найбільш складного з тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого ОСОБА_3 , наразі на думку потерпілої складає 146 800 гривень.

Вирішуючи питання щодо доведеності викладених у позовній заяві доводів заподіяння шкоди здоров`ю та витрат на лікування, суд виходить з доданих до позовної заяви в ході розгляду кримінального провадження документів, а саме:

1)копії замовлення на надання медичних послуг у ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДІКАП» (клініка IntoSana) від 10.07.2020 року.

Факт перерахування грошових коштів за надані ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДІКАП» ОСОБА_5 медичні послуги підтверджується фіскальним чеком ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДІКАП» від 10.07.2020 на суму 600,00 грн.

2)копії акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 35384 від 14.07.2020р. ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС» (клініка Святої Катерини).

Факт перерахування грошових коштів за надані ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС» ОСОБА_5 медичні послуги підтверджується фіскальним чеком ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС» від 14.07.2020 на суму 600,00 грн.

3)копії рахунку № 7/2/1 від 14.07.2020р. ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС», відповідно до якого повна вартість операції з ендопротезування пошкодженого колінного суглобу включаючи перебування в палаті з поліпшеним сервісним обслуговуванням складає 145 600 грн.

При цьому суд зауважує, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Таким чином, документів, які підтверджують оплату зазначеного рахунку, позивачем суду не надано. У судовому засіданні позивач також підтвердив, що фінансового документа про оплату у нього не має та оплату не було здійснено, оскільки відсутні грошові кошти.

Враховуючи, що позивачем не надано документів про оплату рахунку № 7/2/1 від 14.07.2020р. ТОВ «КАРДІКА АСІСТАНС» на суму 145 600 грн., суд приходить до висновку, що підстави для відшкодування йому цих витрат відсутні.

Підраховуючи вказані витрати суд визначає загальну суму витрачених на лікування позивача грошових коштів, яка складає 1200 грн.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 157345 підтверджується, що з 27 липня 2020 року по 01 серпня 2021 року ОСОБА_5 встановлена третя група інвалідності, де причиною інвалідності вказано «Загальне захворювання».

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження підтверджується, що на момент вчинення злочину відповідальність ОСОБА_3 була застраховано на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_8 як власником транспортного засобу марки «Кіа Саrens» реєстраційний номер НОМЕР_2 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а саме на підставі полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку від 02 квітня 2019 серії АО № 3360555.

Згідно вказаного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано за договором (полісом), таким чином страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, на сумі завданих збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200 000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн - за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи становить 1000,00 грн.

Згідно із статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України № 1961-IV).

За положеннями статті 26-1 Закону України № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, аналізуючи фактичні данні щодо умов страхування суд виходячи з меж відповідальності ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», приходить до висновку що за шкоду заподіяну життю і здоров`ю позивачу розмір страхового відшкодування складає 1200,00 грн. та за відшкодування моральної шкоди в розмірі 60,00 грн. (1200,00 х 5%), що відповідає умовам страхування.

Враховуючи наведене, в цій частині позову суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами заподіяння позивачу шкоди життю і здоров`ю в розмірі заявлених позовних вимог в сумі 1200,00 грн., які складаються з витрачених грошових коштів на отримання медичних послуг.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з доведеності вини відповідача в скоєнні кримінального правопорушення, суд враховує обставини за яких позивачу заподіяно шкоду, її душевні страждання та фізичний біль внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, порушення через це звичного способу життя, втрату працездатності та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя та лікування, суд дійшов висновку, щодо доведеності заподіяння позивачу моральної шкоди.

Разом з цим, при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд враховує майновий стан винного та його стан здоров`я, зокрема ОСОБА_3 є особою похилого віку, пенсіонером, проживає разом із дружиною, яка страждає на серцево-судинні, хронічні та онкологічне захворювання, перенесла з цього приводу операцію та потребує реабілітаційного лікування та як вбачається з довідки Пенсійного фонду України, розмір пенсії ОСОБА_3 становить 2430,85 грн.

Крім того, суд враховує, що злочин, за який ОСОБА_3 обвинувачується, за формою вини є необережним.

Таким чином, сума моральної шкоди яку просить потерпіла стягнути з обвинуваченого, а саме 42660 грн. на переконання суду стане надмірним тягарем для обвинуваченого, в розумінні практики Європейського суду, оскільки з урахуванням його майнового стану він такої можливості не має, а проведення такого стягнення з пенсії призведе до надмірного та істотного порушення його прав, гарантованих Загальною декларацією прав людини, унеможливить виконання обов`язку з оплати комунальних послуг, а також здійсненню необхідних витрат на медичні препарати, які регулярно необхідні йому та його дружині, в силу їх віку, та стану здоров`я, та витрат на елементарні побутові потреби та придбання продуктів харчування.

Тому суд приходить до висновку, що стягнення із обвинуваченого (як цивільного відповідача) саме 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди можна визнати таким, що повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року (справа №521/2349/20, провадження №1-«кс»/521/1031/20), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на автомобіль марки «Кіа Саrens» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази, а саме:

-Автомобіль марки «Кіа Саrens» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - який передано на відповідальне зберігання представнику власника ОСОБА_9 , - вважати повернутим ОСОБА_8 , як власнику.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 146800 гривень та моральної шкоди у розмірі 7340 гривень, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 60 (шістдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди у розмірі 42660 гривень, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині в задоволенні позову, - відмовити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів ОНДЕКЦ МВС України, для проведення експертиз, а саме: авто-технічної експертизи, висновок експерта №203-А від 14.02.2020 року та авто-технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди, висновок експерта №265-А від 13.03.2020 року, у сумі 3297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 21 копійку.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1