печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду судового провадження № 757/58657/19-к за його скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000139, -
ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді ОСОБА_4 надійшло провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000139.
28.02.2020 року в судовому засіданні ОСОБА_3 виявив недовіру до складу суду, отже заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 757/58657/19-к.
Особа, яка заявила відвід ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.
У судове засідання не з`явився слідчий суддя ОСОБА_4 якому заявлено відвід, про розгляд провадження повідомлялась належним чином.
Дослідивжи журнал судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши матеріали провадження, приходжу до наступних висновків.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Як вбачається з поданої заяви ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді у зв`язку з тим, що дії складу суду викликають у заявника сумніви, просить передати справу на авторозподіл.
Приймаючи до уваги все вказане вище, судовим розглядом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_6 і унеможливлювали б постановлення нею об`єктивного судового рішення у справі.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Відтак, під час розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду судового провадження № 757/58657/19-к за його скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000139, встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його заяви про відвід слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду судового провадження № 757/58657/19-к за його скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000139.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1