Справа № 185/6193/20
Провадження № 1-кс/185/1366/21
02 серпня 2021 року м.Павлоград
26.07.2021 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2021 року на автомобіль марки АУДІ А4, два номерні знаки № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Литовської Республіки серії НОМЕР_2 та ключі від замка запалювання, що належать ОСОБА_4 .
У судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, його неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.
За поясненнями потерпілого, особи, які напали на нього та викрали його майно, вибігли з автомобілю АУДІ сірого кольору. Саме на ньому вони збирались втекти, однак завести автомобіль не вдалося і нападники покинули машину.
Під час огляду місця події від 14.09.2020 року за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено покинутий автомобіль марки АУДИ А4 сріблястого кольору д/н НОМЕР_3 .
Досудовим розслідуванням власника транспортного засобу не встановлено.
Чинною ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 накладений арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки AUDI А-4 сріблястого кольору д/н НОМЕР_3 , ключі від замка запалювання, свідоцтво про реєстрацію автомобіля Литовської Республіки № НОМЕР_2 .
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі Смирнов проти Росії, висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Статтею ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п. 1.10 ПДР України власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.
Заявником зазначено, що ним придбано автомобіль АУДІ А4 д/н НОМЕР_1 у Цінцалашвилі Давіта. Та одночасно з придбанням ОСОБА_6 йому було надано довіреність на право розпорядження транспортним засобам. Однак посилання заявника не відповідають чинному законодавству України щодо порядку набуття та реєстрації права власності на рухоме майно (транспортний засіб).
Відповідно до п. 2.2 ПДР України власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки AUDI А-4 сріблястого кольору д/н НОМЕР_3 .
Доказів того, що ОСОБА_3 є володільцем (користувачем) автомобіля AUDI А-4 сріблястого кольору д/н НОМЕР_3 слідчому судді не надано.
Заявником надано нотаріально посвідчену довіреність відповідно до якої ОСОБА_4 довіряє ОСОБА_7 , представляти його інтереси як власника транспортного засобу AUDI А-4, д/н НОМЕР_1 .
Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна судом було встановлено, що AUDI А-4 сріблястого кольору д/н НОМЕР_3 є речовим доказом, являється предметом злочину, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В даному випадку накладення арешту на автомобіль є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та арешт накладений з урахуванням вимог ст. 132, ч. 11 ст. 170 КПК України, та в даному випадку потреби досудового розслідування на даній стадії виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, так як арешт автомобіля, в тому числі заборона користування, необхідні та не допустять пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення речового доказу - автомобіля.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, що до якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1