Справа № 645/6482/19
Провадження: 1-кп/645/244/21
У Х В А Л А
Іменем України
29 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників- ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зменшення раніше визначеного розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 20 червня 2019 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

встановив:

15.10.2019 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану кримінальну справу визначено колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_16 , суддів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Ухвалою колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року дане кримінальне провадження направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення з одного суду до іншого.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 11.11.2019 року відмовлено у задоволенні подання Фрунзенського районного суду м. Харкова про направлення даного кримінального провадження до іншого суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .
Матеріали кримінальної справи свідчать, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 192 100 грн.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави (у подальшому) у розмірі 153 680 грн.
Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.02.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.04.2021 року.
30.10.2019 року обвинувачену ОСОБА_5 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 288 150 грн. згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
23.12.2019 року обвинувачену ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 576 300 грн. згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також звільнені з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави, визначеної під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з існуванням ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказав, що на теперішній час свідки та обвинувачені у судовому засіданні ще не допитані, тому з боку обвинувачених є можливість здійснювати на свідків та інших обвинувачених незаконний вплив, надаючи необхідні відомості, для дачі відповідних показів, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні, а також наявний ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки інкриміновані правопорушення вчинялись протягом тривалого часу. На теперішній час заявлені ризики не зменшилися. Крім того зазначив, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 заперечувала проти продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на те, що твердження прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є недоведеними. За наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, похилої матері, яка потребує допомоги обвинуваченого та страждає низкою захворювань, тривалого перебування обвинуваченого під вартою, наявності житлового приміщення для проживання обвинуваченого в умовах цілодобового домашнього арешту, захисник обвинуваченого просила змінити ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисту. Крім того, обвинувачений просив зменшити раніше визначений розмір застави.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 заперечував проти продовження строків тримання обвинуваченому ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 з жовтня 2019 року перебуває під вартою, а тому зі спливом тривалого строку перебування обвинуваченого під вартою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суттєво зменшилися та під час вирішення чергового клопотання прокурора стороною обвинувачення не підтверджуються. Немає жодних обґрунтованих підстав вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі , може зникнути від суду та впливати на свідків. Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце мешкання в Харківській області, неповнолітнього сина ОСОБА_21 , матір похилого віку. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 заперечував проти продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу підтримав.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_15 заперечувала проти продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги, що вирішення цього питання не стосується захисту її підзахисної.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 заперечувала проти продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказану позицію підтримали інші учасники процесу, зокрема обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Відповідно до Закону України від 13.04.2020 року «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
У зв`язку із перебуванням члена колегії Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_19 на лікарняному, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченим неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченим під вартою головуючим колегії суддів по справі одноособово.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 192 100 грн.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави (у подальшому) у розмірі в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.02.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.04.2021 року.
Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
23.10.2020 року по кримінальній справі був розпочатий судовий розгляд та з`ясовано, що інкриміноване обвинувачення усіма обвинуваченими не визнається, в подальшому підлягають дослідженню докази по справі, зокрема письмові та речові докази сторони обвинувачення, допит свідків обвинувачення.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, а саме за ч.3 ст.307, ч.4 ст.321, ч.2 ст.309 КК України, за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Відповідно обвинуваченому ОСОБА_6 прокурор обґрунтовує підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Обвинувачення містить посилання на чисельну кількість злочинних епізодів, інкримінованих обвинуваченим. При цьому колегія суддів враховує, що обвинуваченим інкримінується вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинене організованою групою, активну участь в організованій групі відповідно до сформульованого обвинувачення вказаних осіб, створення розгорнутої схемі збуту наркотичних засобів, а також каналів постачання наркотичних засобів, вчинення яких мають особливо актуальну небезпеку для українського суспільства, здоров`я населення, рівня його моральності, зокрема, для молодого покоління.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Так, відповідно до обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , будучи членами організованої злочинної групи вчинили відповідно 17 та 16 епізодів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення.
На думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки зазначені злочини відносяться до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Твердження обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, які були на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відомостями матеріалів судового провадження.
При цьому належить врахувати наявність ризиків, на які вказує прокурор, виходячи з того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які хоча і є раніше не судимими особами, у вживанні наркотичних, психотропних речовин помічені в минулому не були, не можуть надати даних про легальні джерела та розмір матеріального існування на момент інкриминуємих їм подій, в той час, як звинувачуються у чисельній кількості злочинних епізодів, вчинених із тотожними ознаками, з метою отримати неправомірний систематичний дохід. Твердження про наявність міцних соціальних зав`язків, зокрема прийняття реальної участі в утриманні неповнолітніх дітей, похилих членів сім`ї, які б на час інкриминуємих їм подій мали стримуючи впливи на їх поведінку суду не доведені.
Виходячи із суспільної небезпечності дій, які викладені у сформульованому прокурором обвинуваченні, їх тривалості та сталості, перебування на волі без внесення застави, як гарантії покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, виходячи із тяжкості передбаченого покарання, обвинувачені можуть вдатися до спроби вплинути на не допитаних судом інших обвинувачених, свідків, експертів, переховуватися від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Суд вважає, що з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, зокрема обвинувачення, що пов`язане з активною участю ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у складі організованої групи; кількість вчинених епізодів злочинів (за ч.3 ст.307 КК України 10, за ч.4 ст.321 КК України 6, за ч.2 ст.309 КК України 1); ступінь тяжкості вчинених злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, із корисливих мотивів та з метою збагачення; даних про особу обвинуваченого, продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу внаслідок неодноразового продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у зв`язку з наявністю у нього дружини, дитини, матері похилого віку, інших хворих членів сім`ї, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час.
Суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про необхідністю зміни обвинуваченому запобіжного заходу у зв`язку з наявністю у нього матері похилого віку, неповнолітнього сина, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час.
Отже, суд дійшов висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинувачених щодо недоведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження, свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, можливість впливати на свідків чи вчинення нових кримінальних правопорушень.

Одночасно, суд наголошує, що приобранні запобіжного заходу обвинуваченим під час досудового розслідування з урахуванням наявності та доведеності ризиков, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було визначено можливість внесення застави. Реалізація визначено судом альтернативи шляхом внесення застави, забезпечила би рівновагу довіри до поведінки обвинувачених перспективою втрати застави, виступала би стримуючим засобом для обвинувачених будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
В сукупності всі ці обставини, на думку суду, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, вони можуть вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобового домашнього арешту, про застосування якого просять захисники обвинувачених, а тому доводи захисників є необґрунтованими.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Враховуючи вищевказані обставини, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування обраного їм запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Щодо клопотання обвинуаченого ОСОБА_9 про зменшення раніше визначеного розміру застави, суд зазначає наступне.
Ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 80 до 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави (у подальшому) у розмірі в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.
Отже розмір застави, визначеної обвинуваченому ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, визначений на рівні мінімальної межі, встановленої процесуальним законом для даного виду запобіжного заходу, та підстав для його зменшення суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,-
постановив:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 27 травня 2021 року.
Встановити ОСОБА_6 заставу в сумі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_6 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;
4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 27 травня 2021 року.
Встановити ОСОБА_9 заставу в сумі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_9 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;
4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Роз`яснити заставодавцям, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, та попередити них про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинувачених та їх явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавців наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинувачених; забезпечувати явку, належно повідомлених обвинувачених, до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинувачених.
Зобов`язати заставодавця обвинувачених забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.
Попередити заставодавців, що в разі невиконання покладених на них та самими обвинуваченими обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.
Клопотання обвинуаченого ОСОБА_9 про зменшення раніше визначеного розміру застави залишити без задоволення.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1