Справа № 639/1620/18
Провадження № 1-кп/639/316/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/1620/18 (в ЄРДР №0000538 від 15.03.2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грунівка Краснопільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_9 ,
потерпіла ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 14.03.2018р., приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував поблизу одноповерхового будинку № 8 по пров. Шаповалівському м. Харкова, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_10 , яка йшла попереду нього у напрямку свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися у ОСОБА_10 , із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останньої.
Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадене чужого майна, спочатку наблизився до ОСОБА_10 впритул зі спини, а потім, використовуючи свою фізичну перевагу, діючи зненацька для останньої, штовхнув її силою у спину. Від отриманого поштовху ОСОБА_10 впала на землю, вдарившись правим коліном, внаслідок чого в неї виник синець на правій нозі, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. Потім ОСОБА_3 , бажаючи довести до кінця свої злочинні дії, усвідомлюючи їх протиправний характер, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 170 грн., які дістав рукою із правої кишені, надягненої на неї куртки.
Після цього ОСОБА_3 , звернувши на свою користь грошові кошти потерпілої, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 170 грн.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні відповідного кримінального правопорушення не визнав, та пояснив, що 14.03.2018р. приблизно о 15:30-16:00 год., разом з його тодішньою цивільною дружиною ОСОБА_11 забрав їх спільну доньку з дитячого садку, та вони направився до його тещі ОСОБА_12 . Адресу місця її проживання він не пам`ятає. Прийшли до неї приблизно о 16:20 год., побули в неї приблизно 40 хвилин, після чого пішли додому за місцем його проживання за адресою: проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . По дорозі вони телефон зв`язались з товарищами, домовились зустрітися з ними, адже давно не бачились. Добирались додому приблизно годину. По дорозі купили 2 літри пива. Приблизно о 19:00 годині до них в гості прийшов ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Десь о 20:00 год. прийшов квартирант ОСОБА_15 , якому він здавав в оренду кімнату, та дав йому частину орендної плати у розмірі 300 чи 350 грн. Вони ще деякий час посиділи у чотирьох, а потім він трохи посварився з ОСОБА_11 , після чого остання залишилась вдома, а він з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли прогулятися в бік будинку АДРЕСА_3 , де продовжили відпочивати біля річки. Через нетривалий проміжок часу ОСОБА_14 пішов додому, оскільки перебрав з алкоголем, а він з ОСОБА_13 пішли по цигарки.

Приблизно о 21:30-22:00 год. вони підійшли до кіоску, розташованого по вул. Селянській біля магазину «Посад». Їх зупинили дві жінки, одна молодше, інша старше. Вони спитали що трапилось, на що ті відповіли, що їх мати було пограбовано. Вони намагались пояснити, що тільки щойно вийшли на вулицю та не мають ніякого відношення до цього, на що жінки відповіли, що поліцію вже викликали, вона приїде та у всьому розбереться. Він сказав: «Добре», але попередив, що поки їде поліція, він сходить в магазин «Посад». Жінки не заперечували і він пішов в магазин, де купив цигарки, пачку печива та каву. Це зайняло в нього приблизно 5 хвилин. Коли він вийшов з магазину, його схопив якийсь чоловік та оточив натовп людей. Там вже були присутні онуки та друзі потерпілої ОСОБА_10 , вони не давали йому зробити ані кроку, кричали, що він намагається втекти. За порадою свого знайомого, з яким він зв`язався телефоном, він також викликав поліцію, повідомивши про вказані події. Невдовзі приїхала патрульна поліція. Всього приїхало чотири екіпажи патрульної поліції, один з них той, що викликав він. Також приїхала слідчо-оперативна група. Той екіпаж, який викликав він, поїхали, після спілкування зі своїми колегами. Потім прийшла потерпіла ОСОБА_10 .. Працівники поліції спитали у ОСОБА_10 чи впевнена вона, що це він. Вона не могла впевнено відповісти. Потім її відвели в бік, поспілкувались з нею хвилин 5-7, після чого вона чітко вказала на нього пальцем та сказала, що це він.

Працівники поліції спитали чи вживав він спиртне, він відповів, що пив пиво. Його відвели до автомобіля, обшукали та майже одразу вдягнули на нього кайданки. В нього була натільна сумка. З вказаної сумки та з його кишень все дістали працівники поліції, зокрема в нього було вилучено грошові кошти в розмірі до 200грн., які в нього залишились з тих, що йому надав квартирант. При цьому було залучено понятих, але один понятий жінка - була з початку відповідної слідчої дії, а іншу жінку покликали пізніше, коли вже все дістали. Поняті підписали протокол. Також працівники поліції забрали в нього мобільний телефон.

Після цього їх з ОСОБА_13 відвезли в райвідділок. Його первинні покази, які він писав, в його присутності були порвані оперативними працівниками. Йому не пропонували скористатися послугами захисника. У райвідділку на нього чинили тиск, казали, що йому ніхто вже не допоможе, штовхали по ногах, пристебнули кайданками до стільця. Потім його вивели у коридор, де він побачив, що ОСОБА_13 відпустили, тому подумав, що його також скоро відпустять. Проте, його протримали у райвідділку до 17:00-18:00 год. наступного дня. Вночі ОСОБА_10 його упізнавала в залі. При цьому впізнання відбувалось двічі вночі та наступного дня. В перший раз йому дали табличку, а в другий він сам вибирав її. При впізнанні понятими були ті ж особи, що і під час проведення огляду по АДРЕСА_2 . Він пояснював оперативним працівникам, що у період коли було скоєно злочин, він знаходився вдома та є особи які можуть це підтвердити, але вони сказали йому, що ніяких свідків в нього немає. Від захисника він відмовився через те, що був морально пригнічений внаслідок тиску з боку працівників поліції. Також через тиск підписав зізнавальні показання. Водночас слідів незаконних дій працівників поліції у нього не було.

Після того як його відпустили з будь-якими скаргами на дії працівників поліції та до захисника він не звертався. Прийшов додому, в нього піднялась температура. Він майже 2 доби спав вдома. На третій чи четвертий день він вийшов на вулицю випустити собаку, а на дворі його чекали працівники поліції, він вдягнув куртку. Вони поїхали в райвідділок, знаходились там хвилин 40. Після цього його привезли в суд. В суді йому дали підписати повідомлення про підозру та ще якийсь папірець. Після цього його завели до зали судового засідання та обрали йому запобіжний захід. На засіданні були присутні два оперативні співробітника. Він сказав, що намагався зателефонувати слідчому щоб повідомити, що захворів, але оскільки в нього не було грошей на рахунку, він не зміг додзвонитися. В суді він не повідомляв, що до нього застосовувались недозволені заходи, адже боявся оперативних працівників.

Коли він вже утримувався в слідчому ізоляторі, його вивезли на слідчий експеримент в район ПНД-16. Там були присутні слідчий та конвоїри. Також запросили понятих якусь жінку та лікаря ПНД. Його спитали де відбувались події, на що він відповів, що не знає. Тоді йому сказали куди показувати. Він звертався до слідчого з проханням щоб велась відеозйомка, але його прохання було проігноровано, робились лише фотознімки.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, винність останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідків, які були допитані під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів по кримінальному провадженню.
Так, в заяві від 14.03.2018р. ОСОБА_10 просила органи поліції вжити заходи щодо невідомого чоловіка, який 14.03.2018р., приблизно о 19:30 год відкрито заволодів її коштами в розмірі 135 грн. номіналом 100 грн. 1 шт., 20 грн. 1 шт., 10 грн. 1 шт., 5 грн. 1 шт., а також штовхнув її, після чого вона впала.

(а.к.п. 6)

Будучи допитаною в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_10 показала, що 14.03.2018р. приблизно о 19:30 год. вона йшла з зупинки, було темно, поруч нікого не було. Підходила до ПНД-16, розташованого по пров. Шаповаловському, та відчула несильний поштовх в спину, від якого впала руками у сніг, а ноги її залишились на асфальті та вона вдарилась правою ногою об нього коли падала. Після цього вона побачила як чиясь рука лізе їй в кишеню. Вона повернула голову та побачила смуглого хлопця, худорлявої статури, невисокого зросту, який витягав з її кишені грошові кошти, що були при ній. Грошей було небагато менше 200 грн., оскільки саме вказану суму вона брала із собою коли виходила з дому, при цьому вона купила хліб та саме решта коштів від 200 грн. знаходились у неї в кишені. Одна з купюр номіналом 20 грн. була пошкоджена. Після цього хлопець побіг в бік кіоску біля магазину «Посад» на вул. Селянській. Вона побігла за ним. Біля кіоску вона його загубила. Там було багато людей і вона пішла додому. Живе неподалік. Вдома вона випила валер`яни , зателефонувала доньці ОСОБА_16 та розповіла їй про те що трапилось. Через деякий час донька прийшла до неї і вони знов пішли до кіоску. Там вона побачила двох хлопців, серед яких був і той, що забрав її гроші і вказала доньці на нього. Донька підійшла до нього, він почав нервувати, казав, що працює в якихось правоохоронних органах, зараз буде телефонувати своєму адвокату. Після цього вони та вказаний хлопець викликали поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції. Ті поліцейські, яких викликав хлопець поїхала одразу, а їх залишилась. На місці вказаних подій зібралось багато людей, про що вони розмовляли їй невідомо, вона стояла на розі, до них не підходила. Там же біля вказаного кіоску по вул. Селянській у неї відбирались первинні пояснення. Водночас пограбували її неподалік від цього місця - на пров. Шаповалівському. Наступного дня її допитав слідчий та вона пройшла огляд на наявність тілесних ушкоджень. За її часті проводилось впізнання, вході проведення якого вона упізнала особу, яка заволоділа її грошовими коштами. Впізнання проводилось один раз, вночі. Також в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 вказала на обвинуваченого ОСОБА_3 як на особу, що вчинила відповідне кримінальне правопорушення. Проте, враховуючи молодий вік обвинуваченого, потерпіла просила його суворо не карати, вказавши про відсутність матеріальних та моральних претензій до нього.
Свідок ОСОБА_16 надала показання, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_10 14.03.2018р. мати зателефонувала їй приблизно о 20:30 год. та сказала, що, коли вона йшла додому з магазину, неподалік від місця її проживання якийсь молодий чоловік її побив та намагався пограбувати, забрав гроші. Її мати живе за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час вони з сином та його дівчиною були неподалік і прийшли до неї. Коли прийшли, то мати розповіла, що молодий чоловік був невисокого зросту в темно синій куртці, забрав у неї сто з чимось гривень, які залишились після того як вона купила хліб. Вони всі разом пішли до сигаретного кіоску біля магазину «Посад», де вона побачила обвинуваченого. Вона спитала у нього чи не бачив він щось, але він не йшов на контакт, розвернувся та пішов. В цей момент підійшла її мати та вказала на обвинуваченого, сказавши, що це він її пограбував. Обвинувачений намагався піти, але там був молодий чоловік, який спитав в них в чому справа, вони йому пояснили і він не відпускав ОСОБА_3 поки не приїхала поліція. Поліцію викликав її старший син, вони приїхали швидко, спочатку приїхала патрульна поліція, а хвилин через 20-30 слідчо-оперативна група.

В ході огляду місця події 14.03.2018р. було оглянуто ділянку місцевості біля одноповерхового будинку ПНД-16 за адресою: м. Харків, пров. Шаповаловський, 8, де зі слів потерпілої ОСОБА_10 мало місце відкрите заволодіння її грошовими коштами. На вказаній ділянці знаходиться дорога, яку було оглянуто при світлі вуличних ліхтарів в дощову погоду. З фототаблиці до огляду вбачається, що на вказаній ділянці лежить сніг.

(а.к.п. 8-9)

В ході огляду місця подій 15.03.2018р. у період часу з 00:00 год. до 00:40 год., безпосереднім об`єктом якого була ділянка місцевості біля сигаретного кіоску «Атика» біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 18, ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції, зокрема, грошові кошти номіналом 100 грн. 1 шт., 20 грн. 1 шт., 5 грн. 1 шт., 1 грн. 3 шт., а також фіскальний чек ТОВ «Посад» №8.

Свідок ОСОБА_17 показав, що 14.03.2018р. на вул. Селянській в м. Харкові був залучений працівниками поліції в якості понятого при проведенні огляду, в ході якого у обвинуваченого було вилучено якісь речі та невелику суму грошових коштів. Обвинувачений був одягнений в синю куртку та штани, огляд проводився біля автомобіля. З обвинуваченим знаходився ще один хлопець, який потім пішов попередити його родичів про вказані події. При проведенні огляду також в якості другого понятого приймала участь якась дівчина. Потерпіла ОСОБА_10 під час проведення огляду присутня не була, перебувала у схвильованому стані, надавала пояснення іншим працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що 14.03.2018р. була залучена в якості понятого при проведенні огляду молодого чоловіка, який скоїв грабіж. Через сплив значного часу не пам`ятає, що було вилучено. Але за наслідками вказаної слідчої дії було складено протокол, який вона підписала після ознайомлення з його змістом, перевіривши щоб все в ньому було зазначено правильно.

Після оголошення в судовому засіданні протоколу огляду від 15.03.2018р. свідок ОСОБА_18 підтвердила свою участь у вказаній слідчій дії.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018р. слідчому СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 надано дозвіл на проведення вищезазначеного огляду, з метою вилучення у ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 128 гривен: одна купюра номіналом 100 грн. серії МЕ 9709709, на якій мається надпис ручкою синього кольору «86», одна купюра номіналом 20 грн. серії СВ 8200680, у якій шматочок правого верхнього кута відсутній та має пошкодження у вигляді порваного нижнього краю на стороні, на стороні, де зображений Іван Франко, одна купюра номіналом 5 грн. серії УК 1533816, та три купюри номіналом 1 грн. серії УБ 7088996, СЕ 7986934, УЛ 4495444, чек ТОВ Фірма «Посад» (№8) від 14.03.2018 22:32.
(а.к.п. 63-65)

Постановою слідчого від 15.03.2018р. грошові кошти в розмірі 128 гривен, а також чек ТОВ Фірма «Посад» (№8) від 14.03.2018 22:32 визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженню.

(а.к.п. 24-25)

В ході пред`явлення особи для впізнання 15.03.2018р. в період часу з 14:50 до 15:05 год. за участі потерпілої ОСОБА_10 остання упізнала ОСОБА_3 як особу, яка 14.03.2018р. скоїла стосовно неї грабіж.

(а.к.п. 38-41)

З фототаблиці до вказаного протоколу вбачається, що впізнання проводилось в денний час доби, а тому не приймаються до уваги показання ОСОБА_10 про те, що вказана слідча дія проводилась уночі. При цьому суд враховує, що потерпіла в судовому засіданні вказувала, що впізнання за її участі проводилось один раз, а показання щодо часу його проведення можуть бути зумовлені її емоційним станом та особливостями функцій пам`яті особи похилого віку.

Згідно висновків судово-медичної експертизи від 15.03.2018р. №09-1706/2018 у ОСОБА_10 мали місце синець на правій нозі, який утворився від травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом удар-стиснення та міг бути отримані в межах доби до проведення експертизи. За ступенем тяжкості синець відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

(а.с. 43)

Судом також було оглянуто речові докази речі, видані ОСОБА_3 14.03.2018р.: одну купюру номіналом 100 грн. серії МЕ 9709709, на якій мається надпис ручкою синього кольору «86»; одну купюру номіналом 20 грн. серії СВ 8200680, у якій шматочок правого верхнього кута відсутній та має пошкодження у вигляді порваного нижнього краю на стороні, де зображений Іван Франко; одну купюру номіналом 5 грн. серії УК 1533816; три купюри номіналом 1 грн. серії УБ 7088996, СЕ 7986934, УЛ 4495444; чек ТОВ Фірма «Посад» (№8) від 14.03.2018 22:32
Належність, допустимість та достовірність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Щодо дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2018р., то він не може бути покладений в основу доведеності винуватості ОСОБА_3 , оскільки зі змісту протоколу та фототаблиці до нього вбачається, що вказаний слідчий експеримент було проведено у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, тому, в силу ч. 4 ст. 95 КПК України, зазначений протокол не має доказового значення.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 20.03.2018р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова було надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ухвалою від 21.03.2018р. задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Хоча матеріали кримінального провадження не містять протоколу затримання ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді, проте вищезазначені обставини підтверджують його показання про обставини його фактичного затримання 21.03.2018р. та доставку до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому матеріали справи не містять даних, що у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 14, ст. 27 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011р. №1363, органом досудового розслідування було поінформовано відповідний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про факт затримання ОСОБА_3 , забезпечено його право на захист, а відповідний слідчий експеримент в подальшому 30.03.2018р. проведено без участі захисника та за відсутності відмови ОСОБА_3 від захисника як затриманої особи.
З огляду на викладене, на переконання суду, вказану слідчу дію слідчий експеримент було проведено з істотним порушенням прав ОСОБА_3 , що свідчить про недопустимість вказаного доказу відповідно до ст. 87 КПК України.
(а.к.п. 72-80, 89-94)
Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту було допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_14 показав суду, що знаходиться з обвинуваченим в дружніх стосунках. В день відповідних подій він прийшов в гості до ОСОБА_3 приблизно о 20:00 год., завчасно домовившись про це. З ним також прийшов їх спільний знайомий на прізвисько « ОСОБА_20 » (точних анкетних даних він не знає). З собою принесли слабоалкогольні напої. ОСОБА_3 зустрів їх біля калитки. Вони побули в гостях годину-півтори, а потім ОСОБА_3 почав сваритися зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 і приблизно о 21:00 год. він почав збиратися додому. Коли він уходив, то зустрів біля калитки ОСОБА_13 , який також йшов до ОСОБА_3 .. Що відбувалось після того як він пішов, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_13 надав, показання, згідно яких ОСОБА_3 є його другом, вони знайомі років п`ять. В день відповідних подій після роботи він вирішив випити пива, зателефонував ОСОБА_15 «Гурі», той сказав, що буде у ОСОБА_3 . Він прийшов к ОСОБА_3 приблизно о 20:00-21:00 год. Той вийшов разом з « ОСОБА_21 » та ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_14 пішов додому, а він разом з ОСОБА_3 , та «Гурой» пішли в магазин, купили пива, випили його. « ОСОБА_20 » також пішов додому, а він з ОСОБА_3 пішли в магазин «Посад» на вул. Селянську. В магазині ОСОБА_3 купив печиво та каву. Біля магазину із двору вибігла жінка похилого віку з донькою, онуком та його дівчиною. Жінка почала вказувати пальцем на ОСОБА_3 та казати, що це він. Хвилин через 20 приїхала поліція та їх забрали у райвідділок. Потім з`ясувалось, що у жінки хтось викрав гроші. Весь час, поки він був з ОСОБА_3 , останній нікуди не відходив. У райвідділку він написав пояснення та його відпустили. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що його також відпустили.

Надаючи оцінку вказаним показанням ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , суд ставиться до них критично, адже, як зазначили самі свідки, вони перебувають з ОСОБА_3 у дружніх стосунках, а отже є зацікавленими особами в уникненні обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Крім того вказані показання не утворюють алібі обвинуваченого, оскільки свідки вказували, що ОСОБА_14 прийшов до ОСОБА_3 о 20:00 год., а ОСОБА_13 ще пізніше, коли ОСОБА_14 вже йшов додому. Пограбування ж ОСОБА_10 мало місце о 19 годині 30 хвилин та відбулось неподалік від місця проживання ОСОБА_3 , що підтверджував в судовому засіданні і сам обвинувачений.
В свою чергу, не дивлячись на критичну оцінку судом протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 30.03.2018р., вищенаведеними доказами, наданими стороною обвинувачення, в тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка під час досудового розслідування упізнала ОСОБА_3 як особу, що вчинила відповідне кримінальне правопорушення та вказувала на нього як на особу злочинця в ході судового розгляду та іншими наведеними доказами у їх сукупності, підтверджується винуватість ОСОБА_3 у вчиненні відповідного кримінального правопорушення.

При цьому показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спростовуються посилання обвинуваченого ОСОБА_3 про відсутність одного понятого під час проведення огляду та вилучення в нього відповідних грошових коштів та чеку ТОВ «Фірма «посад».

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_3 про порушення права останнього на захист під час проведення впізнання 15.03.2018р. за участі потерпілої ОСОБА_10 не ґрунтуються на матеріалах провадження, з яких вбачається, що обвинувачений не затримувався в порядку ст. 208 КПК України, а був запрошений до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (т. 3 а.с. 12).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист.
Оскільки ОСОБА_3 не затримувався в порядку ст. 208 КПК України, проведення впізнання 15.03.2018р. за участі потерпілої ОСОБА_10 без захисника ОСОБА_3 не може бути визнано порушенням його права на захист.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що при впізнанні понятими були ті ж особи, що і під час проведення огляду по вул. Селянській спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Будь-яких порушень під час проведення вказаної слідчої дії - впізнання за участі потерпілої ОСОБА_10 судовим розглядом не встановлено.

При цьому уперіод з 17:00 год. до 17:10 год. 15.03.2018р. після повідомлення про підозру ОСОБА_3 було роз`яснено право на захист на підставі ст. 20 КПК України. При цьому ОСОБА_3 зазначив про відсутність потреби в захиснику, зробивши відповідний запис в протоколі. (т. 3 а.с. 50)

Також не знайшли свого підтвердження посилання ОСОБА_3 на те, що під час його знаходження в приміщенні Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області до нього з боку працівників поліції застосовувався фізичний та психологічний тиск.

Так, сам ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що будь-які сліди застосування до нього недозволених методів досудового розслідування були відсутні, а після того як він покинув приміщення відділку поліції з будь-якими скаргами на дії працівників поліції він не звертався, як не звертався і до захисника. При цьому ОСОБА_3 згідно його ж показань мав знайомого поліцейського, який на той час працював в Національному антикорупційному бюро України, за порадою якого він і викликав поліцію 14.03.2018р., а тому, на переконання суду, до показань обвинуваченого про його повну необізнаність у юридичних аспектах кримінальних проваджень та прегниченість як підставу не звернення з відповідними скаргами необхідно ставитись критично.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілої та свідків, а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає лінією його захисту, яка спростовується вищенаведеними доказами.

Аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий; неодружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах з особою, що знаходиться у стані вагітності; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проходження військової служби характеризується позитивно; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; відношення обвинуваченого до скоєного; кількість епізодів протиправної діяльності один; його конкретні обставини; незначний розмір спричиненої потерпілій матеріальної шкоди; особу винного; значний проміжок часу, що минув з моменту скоєння кримінального правопорушення; відсутність обставин обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; позицію потерпілої, яка, з огляду на молодий вік обвинуваченого, просила його суворо не карати.
При цьому загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.08.2018р. по справі №183/163/14.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_3 та його виправлення прокурором не доведено.
Більш того, саме вказаний порядок відбування покарання просив визначити обвинуваченому прокурор.
При цьому суд також враховує висновок, викладений в постанові ККС Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року (по справі № 205/7091/16) про те, що заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання засудженим своєї вини КК України не містить.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинувачених в цілому на теперішній час можливе без його ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 20.03.2018р. по 20.04.2018р. включно, із розрахунку день за день.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню:
-одну купюру номіналом 100 грн. серії МЕ 9709709, на якій мається надпис ручкою синього кольору «86»; одну купюру номіналом 20 грн. серії СВ 8200680, у якій шматочок правого верхнього кута відсутній та має пошкодження у вигляді порваного нижнього краю на стороні, де зображений Іван Франко; одну купюру номіналом 5 грн. серії УК 1533816; три купюри номіналом 1 грн. серії УБ 7088996, СЕ 7986934, УЛ 4495444 повернути потерпілій ОСОБА_10 ; (т. 3 а.с. 19, 24)
-чек ТОВ Фірма «Посад» (№8) від 14.03.2018 22:32- зберігати в матеріалах кримінального провадження. (т. 3 а.с. 19, 24)
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року (справа №639/1363/18, провадження №1-кс/639/551/18) на майно. (т. 3 а.с. 68)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1