Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000087, на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і обрано ОСОБА_7 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 діб.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні в період часу з кінця січня по середину лютого 2021 року розпусних дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_8 , тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, про що 12.03.2021 року ОСОБА_7 оголошено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що, оскільки ОСОБА_7 ніде не працює, має закордонний паспорт, у зв`язку з чим має змогу покидати своє місце проживання, обґрунтовано підозрюється в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 156 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від 5 до 8 років, може чинити тиск на потерпілу і перешкоджати досудовому розслідуванню, а обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб із визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. Доводить, що твердження апелянта стосовно можливості недотримання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, не відповідають дійсності, так як він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, і будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 чинить тиск на свідків, потерпілу чи створює будь-які перешкоди органу досудового розслідування у встановленні фактичних обставинах вказаного кримінального правопорушення, не має.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідує, що слідчим на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , суворість покарання, що йому загрожує, й можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілу через її батьків та вчителів, які допитані, як свідки у даному кримінальному провадженні, з метою зміни показань, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню чи переховуватися від досудового розслідування і суду.

Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.

При розгляді апеляційної скарги не встановлено жодних даних, які б свідчили про будь - який тиск ОСОБА_7 на свідків чи потерпілу, допитаних органом досудового розслідування, як не встановлено і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні ствердила, що підозрюваний ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та раніше не притягувався ні до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, умов цілодобового домашнього арешту не порушує, що було предметом неодноразових перевірок, покладених на нього судом першої інстанції обов`язків повністю дотримується, і з`являється на всі виклики слідчого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя, у відповідності з вимогами ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, належним чином оцінив в сукупності всі обставини справи і прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2021 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 12.04.2021 року