КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0001773 від 30.10.2020 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Бугаївка Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.08.2008 Васильківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покрання звільненого з іспитовим строком на 3 роки; 17.07.2009 постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області скасовано звільненння від відбування покарання і направлено для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- 12.03.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково від основної міри покарання на невідбуту частину покарання 9 місяців 15 днів на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.09.2018 року,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.10.2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Запобіжний захід у видітримання ОСОБА_8 під вартою до набрання вироком законної сили суд залишив без зміни.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 30.10.2020 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_9 , , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає і він діє таємно, взяв куртку чоловічу «WEIGEBAO», вартістю 679,00 грн., зайшов до примірочної, де зняв з неї спеціальні чіпи і цінники та одягнув на себе, після чого взяв чоловічі джинси «DON TOLLI» вартістю 436,33 грн. і знову зайшов до примірочної, де зняв спеціальні чіпи і цінники та сховав джинси під куртку. Утримуючи вказаний товар при собі, ОСОБА_7 , попрямував до виходу з магазину, не оплативши вартістьмайна, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.

На вказаний вирок, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення та перекваліфікацію його дій на ч. 2 ст. 185 КК України, просить переглянути справу, скасувати оскаржуваний вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року та застосувати до нього умовний строк покарання, який він зобов`язується виконувати без порушень,тобто фактично просить застосувати положення ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001773 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку щодо недоведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції виконано в повному обсязі і висновки суду щодо виду та строку призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання належним чином мотивовані.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки, обставини його вчинення, характер діяння, форму і ступінь здійснення кримінального протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. При цьому, з урахуванням положень ч. 4 ст. 67 КК України, згідно якої у разі, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена у статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує, а тому суд обгрунтовано виключив зазначену в обвинувальному акті обставину, що обтяжує покарання - повторність вчинення кримінального правопорушення.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов грунтовного висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства на строк, який суд призначив в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

Свої висновкив частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 виду та строку покарання, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, вказавши на необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки останній, будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності, у тому числі із застосуванням положень ст. 75 КК України, належних висновків для себе не зробив, заходам перевиховання не піддався та знову вчинив незакінчений замах на вчинення умисного корисливого злочину проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування встановленими в суспільстві правилами та відсутність бажання стати на шлях виправлення, а також його стійку антисоціальну спрямованість.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та, зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, враховуючи наведені у вирокудані про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі та вважає обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, яке можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001773 стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3