У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0003377 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 року, якою відносно
ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 20 вересня 2021 року.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів - до 20 вересня 2021 року (включно).

______________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/744 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про продовження строку тримання під вартою

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Обвинувачений зазначає, що не переховувався від органу досудового розслідування та суду, з місця свого мешкання не зникав.
Зазначає, що доцільним є застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він працює і матиме можливість з`являтися за викликом до суду.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Заводського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0003377 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора, про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, які були підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу не зменшились і виправдовують його подальше тримання під вартою.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від Р(80) 11 від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 , про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: