Справа № 347/774/19
Провадження № 11-кп/4808/343/21
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Богородчанського районного суду від 13 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богородчанського районного суду від 13 липня 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначення розміру застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 340500 гривень, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК, до 11 вересня 2021 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою застосовано з урахуванням його тяжкості обвинувачення, яке кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК конкретними підставами і метою запобіжного заходу та є підстави вважати, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам, тому вважав за необхідне щодо нього продовжити строк тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Не погодившись з ухвалою суду захисник ОСОБА_9 подав АС, в якій зазначає, що судове рішення про продовження строку тримання під вартою щодо його підзахисного ухвалено із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, до затримання працював в правоохоронних органах охоронником взводу охорони об`єктів публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області.

Просить ухвалу Богородчанського районного суду від 13 липня 2021 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора, який вважає АС необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра», втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винуватою у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду

Відповідно до матеріалів контрольного провадження, Богородчанським районним судом продовжується судовий розгляд кримінального провадження №0000108 про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 286 КК, ОСОБА_11 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК, ОСОБА_8 за ч.4 ст .187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263 КК, ОСОБА_12 за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263 КК. Кримінальні правопорушення, у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_8 , відносяться до умисних тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи.

Колегія суддів підтверджує, обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків, які встановлені п.1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на час звернення з відповідним клопотанням до суду.

Підставами вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, яких не допитано, позаяк судовий розгляд продовжується. Злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , є тяжкими та особливо тяжкими, санкція за вчинення у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому суд вважав, що інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_8 у зв`язку з кримінальним переслідуванням у цьому провадженні виявляв свій намір втекти закордон або перебратись на непідконтрольні Україні окуповані території, що підтверджується матеріалами проведених НСРД, які долучені стороною обвинувачення до кримінального провадження. Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 , у межах іншого кримінального провадження, досудове слідство у якому завершене, обвинувачуються у вчиненні ряду інших тяжких корисливих злочинів та злочину пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю. Тому ризик можливого вчинення ними інших кримінальних правопорушень є високим.

При цьому колегія суддів враховує дані про обвинуваченого, а саме його вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки, відсутність даних про неможливість перебування під вартою.

Колегія суддів вважає, що інші альтернативні запобіжні заходи, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Апеляційний суд визнає, що тримання під вартою ОСОБА_8 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів бере до уваги, що рішення місцевого суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Суд апеляційної інстанції повинен ретельно перевіряти чи зміна судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу, який виявиться таким, що не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може призвести до істотних негативних наслідків, які не дозволять суду першої інстанції розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, АС захисника ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись, ст.ст. 376, 404, 405,407,418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Богородчанського районного суду від 13 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4