Справа № 147/1395/20
Провадження № 1-кп/147/32/21
ВИРОК
іменем України

22 червня 2021 року

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець кримінальне провадження за №0000196 від 16.10.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
16.10.2020 близько 16.45 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи на території житлового домогосподарства, що належить ОСОБА_7 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раптово виник конфлікт на ґрунті раніше неприязних відносин один до одного. Під час конфлікту виникла бійка, в ході якої, ОСОБА_6 наніс декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_4 та бійку припинив власник домогосподарства ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_4 пішов до свого місця проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де взяв у кімнаті кухні столовий ніж та попрямував до ОСОБА_6 , щоб помститися. Прийшовши на домогосподарства ОСОБА_7 , де в той час на подвір`ї знаходився ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , тримаючи ніж у лівій руці, умисно, маючи намір спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , наніс останньому гострою частиною ножа колотий удар в область живота, чим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота з пошкодженням ділянок тонкого кишковика, брижжі тонкого кишковика, що супроводжувалось внутрішнє-черевною кровотечею, геморагічним шоком, які, відповідно висновку судово-медичної експертизи №193 від 23.11.2020, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, просив не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисного, просив при призначенні покарання урахувати те, що обвинуваченим відшкодовано шкоду потерпілому та віднести це то обставин, що пом`якшують покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналогічну думку висловив і потерпілий ОСОБА_6 .

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах « Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, згідно ст. 12 КК України діяння, передбачені ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином.

Судом також, встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Згідно довідки характеристики, виданої Олександрівською сільською радою Гайсинського (Тростянецького)району Вінницької області за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Судом критично оцінено посилання захисника обвинуваченого на таку пом`якшуючу обставину як добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки дана обставина жодним чином не доведена. Зокрема у судових дебатах потерпілий підтримав думку прокурора з приводу призначеного покарання та вказав про те, що не має претензій до обвинуваченого. Разом з тим даних про відшкодування шкоди ним не озвучено та не підтверджено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, його щире каяття, яке виразилось в тому, що винний повністю усвідомив неправильність своїх дій та щиро шкодує про вчинене, відсутність обставин, які обтяжують покарання та матеріали досудової доповіді.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї провини в повному обсязі, дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, відсутність претензій у потерпілого, вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства. З урахуванням вказаного суд дійшов висновку про необхідність обрати йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді від 19.10.2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився, судом не продовжувався та не змінювався. Оскільки обвинувачений не ухилявся від явки до суду, підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді від 21.10.2020 року.
Речові докази: змив рідини бурого кольору вилучений з поверхні бетонної доріжки, змив речовини бурого кольору вилучений з поверхні стіни будинку, зразки крові ОСОБА_6 , кухонний ніж з полімерною ручкою синього кольору з білими вставками, спортивні штани чорного кольору із білими смужками по краях, із надписом «HOLONG» із слідами речовини бурого кольору, спортивну кофту чорного кольору із білими смужками на рукавах та металевою застібкою з емблемою «ADIDAS» із слідами речовини бурого кольору, светр смугастий біло-жовтого кольору із надписом «Levis» із слідами речовини бурого кольору, футболку чорного кольору із слідами речовини бурого кольору, що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1