Провадження № 1-кс/127/4759/21
У Х В А Л А
Іменем України
08 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2
за участю:
заявника скарги: ОСОБА_3 , його захисника: адвоката ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 внести відомості про самостійне виявлення кримінального правопорушення до ЄРДР вчиненого відносно ОСОБА_3 .
Скарга мотивована тим, що 13 квітня 2021 року під час розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021 в судовому засіданні прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 було виявлено кримінальне правопорушення, яке було вчинено суддями Вінницького апеляційного суду, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_9 .
На думку заявника, дане кримінальне правопорушення полягає у винесенні завідомо неправосудного рішення суддями апеляційного суду від 15 березня 2021 року та суддею Вінницького міського суду від 13 квітня 2021 року, та має попередню кваліфікацію за ст. 375, ст. 396 КК України.
Однак, враховуючи, що вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України прокурором не виконані, а тому ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою.
В судовому засіданні заявник та його захисник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити. Поряд з цим, заявник додатково пояснив, що під час розгляду його заяви про умовно-дострокове звільнення було помилково зазначено, що він засуджений вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 до довічного позбавлення волі, оскільки в період з 02 липня по 09 липня 2001 року виїзних засідань вищевказаного суду не було. Дані обставини були встановленні під час розгляду заяви про виправлення описки, під час розгляду якої в судовому засіданні була присутня прокурор ОСОБА_5 , однак остання, виявивши вчинення кримінального правопорушення не виконала вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, а відтак в її діях вбачається бездіяльність.
Представник Вінницької окружної прокуратури - прокурор ОСОБА_5 заперечувала, щодо поданої скарги, посилаючись на те, що нею, жодного виявлення кримінального правопорушення під час розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення описки 13.04.2021, не було. Крім того, прокурор зазначила, що 11.06.2020 рішенням Конституційного суду України визнано неконституційною статтю 375 Кримінального кодексу України та 20.12.2020 така стаття втратила чинність.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення заявника та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Правом на оскарження наділені, зокрема, заявник та потерпілий, чи їх представник.

Судом встановлено, що 13 січня 2021 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_9 (справа №127/23058/20) відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається зі змісту даної ухвали, ОСОБА_3 засуджений вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 року за п.п. «б», «з» ст.. 93, п.п. «б», «ж», «з» ст. 17 ст. 93, ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 143, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Даний вирок суду набув законної сили на підставі ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року (головуючий суддя - ОСОБА_9 ) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що підставою для відмови у задоволення заяви стало наступне:

«В мотивувальній частині ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021 року зазначено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 року за п.п. «б», «з» ст.. 93, п.п. «б», «ж», «з» ст. 17 ст. 93, ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 143, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, який набув законної сили на підставі ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року. Дана обставина підтверджується копіями вищевказаних вироку та ухвали, які наявні в матеріалах особової справи ОСОБА_3 . Таким чином, суд, постановляючи ухвалу від 13.01.2021 року, вірно вказав вирок суду, за яким ОСОБА_3 на даний час відбуває призначене йому покарання».

В свої скарзі та у судовому засіданні заявник просив зобов`язати прокурора ОСОБА_5 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення суддями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 та ст. 396 КК України з приводу постановлення завідомо неправосудного рішення, яке полягає у тому, що в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області, під час розгляду його заяви про умовно-дострокове звільнення, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду, було помилково зазначено, що він засуджений вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 до довічного позбавлення волі, оскільки в період з 02 липня по 09 липня 2001 року виїзних засідань вищевказаного суду не було. Дані обставини досліджувались 13.04.2021 під час розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі суду, під час розгляду якої була присутня в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , однак остання не виконала вимоги ст. 214 КПК України.

Разом з тим, як пояснила в судовому засіданні прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , жодного виявлення кримінального правопорушення під час розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення описки 13.04.2021, не було.

Положеннями частини першої статті 9 КПК України на керівника органу досудового розслідування покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, передбачено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. (п.п. 2 п. 1 Розділу 2 Положення)

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при безпідставно ініційованому досудовому розслідуванні порушуються гарантії недоторканості суддів та їх незалежності у виконанні професійних обов`язків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року схвалені основні принципи незалежності судових органів, згідно яких судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин. Не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя, і судові рішення, винесені суддями, не підлягають перегляду. Цей принцип не перешкоджає здійснюваному відповідно до закону судовому перегляду чи пом`якшенню вироків, винесених судовими органами.

Відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Ознайомившись із скаргою та доданими до неї документами, суд вважає, що повідомлення ОСОБА_3 , про винесення завідомо неправосудного рішення (ст. 375 КК України), не є заявою про вчинення злочину, оскільки воно містить необґрунтовані та невмотивовані припущення заявника, які ґрунтуються на його безпідставних власних міркуваннях та не містять в собі наведених ознак об`єктивної сторони діяння, а сам по собі факт винесення судового рішення, з яким не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Конституційного суду України від 11 червня 2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України - постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови. Стаття 375 Кримінального кодексу України визнана неконституційною, та згідно даного рішення суду втратила чинність 11 грудня 2020 року, через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною першою та другою статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 25, 26, 214, 216, 303-307, 309, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницької апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: