Справа № 346/4545/20
Провадження № 1-кп/346/284/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/284/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.10.2020 року за № 0000149, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження.

Вказаний кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

02.10.2020 року близько 10:30 год. обвинувачений, перебуваючи в приміщенні Турківської сільської ради, що за адресою: с. Турка, вул. С.Стрільців, 6, Коломийського району Івано-Франківської області, через раптово виниклі неприязні відносини вчинив словесний конфлікт із старостою села, потерпілою ОСОБА_7 .. В подальшому обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої, наніс два удари правою долонею руки в область обличчя потерпілої, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої щоки, яке відносяться до легкого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку не визнав. При цьому обвинувачений суду пояснив, що в 2016 році написав до Турківської сільської ради заяву про надання йому земельної ділянки та намагався отримати відповідь, тому приходив до сільської ради та звертався до землевпорядника, яка повідомила його про те, що 15.10.2020 року відбудеться сесія сільської ради і йому необхідно написати заяву, оскільки раніше написана ним заява вже недійсна. Тобто, між ними відбувалась розмова з приводу процедури передачі земельної ділянки. При цьому обвинувачений уточняв чи йому слід буде сплачувати додатково кошти та сказав землевпоряднику, що вона не знає своїх обов`язків. В цей час йому почала щось говорити староста села, проте він їй відповів, що веде розмову із землевпорядником. Однак, у нього із старостою розпочався конфлікт. Тоді він почав говорити, що буде знімати все на телефон і сказав їй, що вона веде себе як «аферистка», а вона побігла до нього і почала нападати, розмахуючи руками. Близько 5 разів обвинувачений намагався пояснити старості, що вона знаходиться на роботі. Коли він перебував біля дверей, староста вдруге підбігла до нього і знову напала на нього та потягла за собою. Свідок ОСОБА_8 забрав її руку від одягу обвинуваченого та став між ними, а староста через плече намагалася вдарити обвинуваченого, при цьому тримаючи його, а землевпорядник висіла на його руці. Після вказаного випадку чоловік потерпілої погрожував обвинуваченому. Останній також звертався з відповідною заявою до поліції, однак, його заяву не прийняли. Ударів по обличчю потерпілої обвинувачений не наносив. Між ним та потерпілою неприязних відносин не було. Бажання чи умислу на спричинення тілесних ушкоджень у нього також не було, все відбулось спонтанно, як захисна реакція. Вважає, що примирення між ним та потерпілою не відбулося з вини останньої.

Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 02.10.2020 року близько 10:30 год. обвинувачений в агресивному стані прийшов в Турківську сільську раду, де вона займала посаду старости, та звернувся до землевпорядника, яка вийшла до нього з метою з`ясування питань щодо передачі йому земельної ділянки. Коли між ними велась розмова, потерпіла перебувала в сусідньому кабінеті, двері якого були відчинені, та не вмішувалась в розмову. Приблизно через 10-15 хв. обвинувачений почав кричати, що ніхто нічого не знає, тому потерпіла вирішила захистити свого працівника, намагаючись заспокоїти обвинуваченого. Однак, він сказав їй не вмішуватись, а згодом обізвав її «аферисткою». Крім потерпілої в кабінеті були також ОСОБА_9 та землевпорядник ОСОБА_10 . Після цього обвинувачений наніс їй рукою удар в голову, а коли свідок ОСОБА_8 забирав його, обвинувачений наніс їй ще один удар рукою в обличчя (щоку), спричинивши тілесні ушкодження, на що вона не сподівалась, оскільки раніше на неї ніхто не піднімав руки. Конфлікт між ними тривав 5-10 хв., а потім ОСОБА_8 вивів його. Потерпіла викликала поліцію та була направлена в лікарню для проведення судово-медичної експертизи. Раніше конфліктів з обвинуваченим в потерпілої не було. Односельчани скаржились на його агресивну поведінку, однак, вона як староста не писала йому негативної характеристики. Після вказаного випадку обвинувачений навіть не вибачився. Тому потерпіла просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання 17.03.2021 року не з`явилася. 17.03.2021 року електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду (а.п. 37 );

-показами свідка ОСОБА_9 , яка є односельчанкою потерпілої та обвинуваченого, та пояснила, що точної дати не пам`ятає, але це було до обіду, вона зайшла до голови (старости) сільської ради, яка перебувала в кабінеті діловода сільської ради. В цей час до кабінету зайшов обвинувачений та звернувся до землевпорядника, яка вийшовши за ним, пояснювала йому, що він повинен щось оплатити. Однак, він почав кричати на підвищених тонах. Тоді вийшла голова сільської ради та пояснювала йому. Свідок вказала, що обвинувачений наніс потерпілій два удари, першого з них свідок не бачила, а тільки чула звук ляпасу, другий удар був рукою в чоло. Крім свідка та потерпілої під час цього була ще землевпорядник, яка почала їх розбороняти, а потім зайшов ОСОБА_8 , який забрав обвинуваченого. Чи був під час нанесення удару ОСОБА_8 свідок не пам`ятає. Конфлікт тривав близько 10 хв.;

-показами свідка ОСОБА_10 , яка працює начальником відділу земельних відносин сільської ради, та пояснила, що приблизно в середині жовтня 2020 року біля обіду обвинувачений прийшов в сільську раду з приводу отримання інформації щодо земельної ділянки. Під час того, як свідок намагалася йому пояснити процедуру передачі земельної ділянки, обвинувачений не хотів розуміти та говорив на підвищених тонах, тому голова (староста) сільської ради стала на її захист. В той час були обвинувачений, потерпіла та ОСОБА_9 , яка була з потерпілою в кабінеті діловода. Під час цієї розмови обвинувачений наніс потерпілій два удари, один в чоло, другий в щоку, вона бачила це, оскільки стояла між ними. На обличчі та на чолі потерпілої були почервоніння (плями). Свідок зазначила також, що обвинувачений обізвав потерпілу «аферисткою». Вона не пригадує чи вдарив обвинувачений потерпілу до цього чи після. Конфлікт тривав 10-15 хв. Згодом прийшов ОСОБА_8 , який відтягнув обвинуваченого і вивів з приміщення. Активні дії були тільки зі сторони обвинуваченого. Ударів свідку обвинувачений не наносив;

-показами свідка ОСОБА_8 , який був однокласником обвинуваченого та сусідом сестри потерпілої, а також є їхнім односельчанином, та пояснив, що 02.10.2020 року до обіду перебував в приміщенні вказаної сільської ради, де також був і обвинувачений. Згодом свідок почув розмову на підвищених тонах, коли зайшов в кабінет, то зрозумів, що землевпорядник стояла між ними (потерпілою та обвинуваченим), тоді він став між ними, а конфлікт продовжувався. При цьому сказав обвинуваченому, що потерпіла перебуває на роботі. На обличчі потерпілої свідок змін не побачив, оскільки вони розмовляли на підвищених тонах, можливо то був рум`янець. Свідок не бачив жодних ударів. Він забрав обвинуваченого, який не опирався та не кричав і вони вийшли з приміщення;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.10.2020 року потерпілої ОСОБА_7 , згідно з яким остання зазначила, що вказаного дня обвинувачений вдарив її долонею двічі в обличчя, внаслідок чого вона відчула різку біль (а.п. 40);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року та фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_10 в присутності двох понятих, згідно з якими свідок вказала про те, як розбороняла та відтягувала ОСОБА_5 від ОСОБА_7 , після того як він завдав останній два удари в область голови і обличчя (а.п. 48-52);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2020 року та фототаблицями до нього, за участю потерпілої в присутності двох понятих, згідно з якими потерпіла детально вказала про конфлікт, що мав місце між ОСОБА_10 та обвинуваченим 02.10.2020 року близько 10:30 год., а також відтворила кути ударів долонею, що були завдані їй останнім під час цього конфлікту (а.п. 41-44);

-даними висновку експерта №210 від 05.10.2020 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у виді синця в ділянці лівої щоки, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження (а.п. 47).

Даючи аналіз дослідженим в судовому засіданні доказам, а також оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що доводи обвинуваченого з приводу непричетності його вчинення протиправних дій спрямовані на уникнення останнього від кримінальної відповідальності. При цьому суд вважає способом захисту та критично оцінює показання обвинуваченого про те, що він тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, оскільки вони спростовуються вище переліченими доказами та нічим не підтверджені.
Суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд враховує особу винного, який не судимий (а.п. 57), на обліках в психоневрологічному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п.56, 58), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 54).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, на думку суду, буде саме такий вид покарання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1