Березівський районний суд Одеської області
10.06.2021
Справа № 494/97/21
Провадження № 1-кп/494/141/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року Березівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 09 червня 2020 року та №0000010 від 21.07.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтнівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого:
- вироком Березівського районного суду Одеської області від 06.02.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Березівського районного суду Одеської області від 22.12.2017 року за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ч.1 ст. 71 КК України до вироку Березівського районного суду Одеської області від 06.02.2017 року додано 6 місяців позбавлення волі, до відбуття покарання 4 роки 6 місяців;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст.185 КК України, суд,-

встановив:
08.06.2020 близько о 14:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 .

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 незаконно проник на огороджену територію подвір`я вказаного домоволодіння, де виявив та викрав металеву ступицю від самохідного трактора «МТЗ - 80». У продовження злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , шляхом відчинення дверей проник у середину будинку за вказаною адресою, звідки викрав тридцять метрів електричного мідного кабелю.

У подальшому, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 900 гривень.

Крім цього, 20.07.2020, приблизно о 16:00 год., більш точний час встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які перебували на переправі через річку «Тилігул», яка розташована між м. Березівка та с. Зброжківка, Березівського району, Одеської області виникла сварка. У ході сварки у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Після цього, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав один удар кулаком правої руки в область грудної клітки ОСОБА_7 , від вказаного удару останній впав на землю.

У продовження свого умислу, ОСОБА_4 завдав кулаками рук приблизно 5 ударів по голові та спині потерпілого, після чого завдав 3-4 удари правою ногою по голові та обличчю ОСОБА_7 , чим спричинив ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження у вигляді двох синців обличчя, одного синця лівого плеча та одного синця лівої поверхні грудної клітини.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 КК України та ч. 1 ст.125 КК України.

В судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та законний представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , про час і місце повідомлені належним чином. Окрім цього, в судове засідання повторно не з`явилась інший захисник ОСОБА_4 ОСОБА_9 , про час і місце була належним чином повідомлена.

Обвинувачений, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 і прокурор вважали можливим провести судовий розгляд без участі потерпілих, представника потерпілого та другого захисника обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Пояснив, що 08.06.2020 року незаконно проник на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав металеву ступицю від самохідного трактора «МТЗ-80», окрім цього з будинку за вказаною адресою викрав 30 метрів електричного мідного дроту, який перепалив у лісі та викрадене здав на металобрухт, за який отримав 600 грн, таким чином розпорядився викраденим. Окрім цього, ОСОБА_4 дав покази, в яких зазначив, що 20.07.2020 року у нього з неповнолітнім ОСОБА_7 на переправі через річку «Тилігул» виникла сварка, через кидання ОСОБА_7 та іншими 4 дітьми у нього каміння. Під час сварки ОСОБА_4 завдав удар в грудну клітку ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав не землю, а в подальшому завдав декілька ударів ногою по голові, спині та обличчю потерпілого ОСОБА_7 .

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження та за ч.3 ст.185 КК України - крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, зокрема за ч.3 ст. 185 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, які містяться в ст.12 КК України; розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілим кримінальними правопорушеннями;
- особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став, не працює, не одружений, має непогашену та незняту судимість, на момент вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень на обліку у лікаря нарколога не перебував, однак перебував на обліку в лікаря психіатра, за місцем проживання зарекомендував себе з посередньої сторони;
- наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи зазначене, відомості про особу обвинуваченого, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах передбачених санкціями ч.3 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України: за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців; за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, в розмірі двохсот годин.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, суд визнав за доцільне застосувати найменш суворий спосіб складання покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.
Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
При призначенні покарання суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., вимоги ст. 50 КК України, згідно якої метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались, речові докази повернуті власнику, цивільні позови потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 не заявлені.
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 травня 2021 року продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 17.07.2021 року.
На підставі вказаного, керуючись ст.ст.349, 370, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.3 ст.185 КК України і призначити йому наступні покарання за їх вчинення:
- за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, 200 годин громадських робіт - відповідають 25 (двадцяти п`яти) дням позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.
Залишити ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме з 25.01.2021 року.
Речові докази вважати повернутими власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку направити потерпілим не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1