Ухвала
Іменем України

08 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 753/15169/19
Провадження № 51-500ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року,

встановив:
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі- КК) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що 27 квітня 2019 року близько 16 години 00 хвилин перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , до якої в цей час прийшов потерпілий ОСОБА_6 разом із дружиною ОСОБА_7 між ними виник словесний конфлікт, після чого усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вхопила потерпілого ОСОБА_6 руками за горло, після чого почала наносити удари кулаками рук по його обличчю, нанісши при цьому не менше вісімнадцяти ударів та спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців неправильно округлої форми у лівій скроневій ділянці (ближче до зовнішнього кута лівої надбрівної дуги); у лівій підочній ділянці; в проекції кута нижньої щелепи зліва.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року вказаний вище вирок стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не погоджується із судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування свої вимог зазначає, що оскаржувані вирок та ухвала ґрунтуються на недопустимих доказах, а саме: відеозапис та протокол перегляду відеозапису від 24 липня 2019 року, первинна відеофіксація була здійснена на мобільний телефон, а органу досудового розслідування добровільно був наданий вже на компакт диску CD-R «Arita», тобто не є оригіналом документа.

Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) з наступних міркувань.

Як убачається із копії судового рішення, долученого до касаційної скарги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості засудженої ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК. З такими висновками місцевого суду погодився і апеляційний суд.

В основу рішення про винуватість засудженої ОСОБА_8 , покладена сукупність безпосередньо досліджених та оцінених відповідно до вимог статті 94 КПК доказів, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідка ОСОБА_7 , даними, відображеними у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 27 квітня 2019 року, даними, відображеними у висновку експерта № 042-1399-2019 від 30 липня 2019 року, зокрема даними, відображеними у протоколі перегляду відеозапису від 24 липня 2019 року.

Як зазначив апеляційний суд, потерпілий ОСОБА_6 на підтвердження своєї заяви щодо заподіяння ОСОБА_5 йому тілесних ушкоджень надав добровільно 19 липня 2019 року слідчому відеозапис на CD-диск, який був переглянутий слідчим, про що складений 24 липня 2019 року протокол перегляду відеозапису та постановою слідчого визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів справи.
Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 за доводом, аналогічному, наведеному у касаційній скарзі захисника, погодився із висновками місцевого суду, належно вмотивувавши прийняте рішення відповідно до статті 419 КПК. Позиція Київського апеляційного суду по цьому питанню співпадає з позицією Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 07 жовтня 2020 року(справа № 725/1199/19, провадження № 51-5720км19).

Отже, переконливих аргументів в касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 , суд не вбачає, а тому підстав для скасування судових рішень за доводами касаційної скарги захисника, касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3