Справа № 184/2366/18
Провадження № 1-кп/0182/585/2020
У Х В А Л А
Іменем України
05.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі суду присяжних:
головуючого суду присяжних судді: ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження №0000568, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 185, п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у складі суду присяжних здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 31.07.2018 за №0000568 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, п.13 ч.2 ст. 115 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Обвинувачений ОСОБА_6 до зали суду не доставлений.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк судового розгляду провадження, але не більше двох місяців. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, на утриманні у нього ніхто не перебуває, він офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного особливо тяжкого злочину. Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні повторно особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або у вигляді довічного позбавлення волі і він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав і свобод, в зв`язку з чим, існує ризик його переховування від суду. Вищевикладене свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень. На думку прокурора, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків та не ці заходи здатні запобігти зазначеним ризикам.
Крім того, на адресу суду надійшов лист директора «Благодійного Фонду «ДЕВОРА» згідно якого фонд просить взяти на поруки та надати тимчасове місце проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 .
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася у зв`язку з карантинними заходами.

Представник «Благодійного Фонду «ДЕВОРА» ОСОБА_10 підтримала заявлене клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки та повідомила, що їх організація згодна взяти ОСОБА_6 на поруки, надати йому тимчасове житло та навіть забезпечити його реєстрацію. Оскільки організація існує за рахунок внесків її членів, ОСОБА_6 буде забезпечений житлом, продуктами харчування і усім необхідним. При цьому він буде проживати в реабілітаційному центрі, де проживають лише чоловіки, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора і просили змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем знаходження реабілітаційного центру Благодійного фонду «Девора». Крім того, ОСОБА_6 є пенсіонером, має власні кошти на своє утримання і немає наміру переховуватися від суду. До того ж, ризики на які послався прокурор, на думку сторони захисту не є дієвими, оскільки судовий розгляд провадження триває, а свідки і потерпіла допитані у кримінальному провадження і вплинути на них обвинувачений не може, як і перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а щодо ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, він є взагалі не доведеним.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , виходячи з наступного.
В судовому засіданні, хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та ризику переховування, який об`єктивно може існувати, враховуючи репутацію обвинуваченого та тяжкість висунутого йому обвинувачення. Однак, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. З урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, останнього в порядку ст. 47 КК України не може бути передано на поруки членам Благодійного Фонду «Девора».
При цьому слід звернути увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).
В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Ризик переховування обвинуваченого від суду і відсутність міцних родинних зв`язків, хоча і існує, однак є малоймовірним.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення прокурором не доведено, оскільки обвинувачений має стабільний дохід у вигляді пенсійного забезпечення і до затримання підробляв тимчасовими заробітками. До того ж, він сумлінно виконував свої обов`язки, перебуваючи на умовно-достроковому звільненні.
Національне законодавство у вигляді змісту положень ч. 3 ст. 199 КПК України і, зокрема п. 1, ст. 331 КПК України накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд приймає до уваги те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою і доставка його до приміщення суду в розумні строки є неможливою. Стороною захисту надано документи, які свідчать що обвинувачений буде забезпечений постійним місцем проживання.
Суд бере до уваги ту обставину, що перебування обвинуваченого під вартою і неможливість його вчасної доставки до зали суду, унеможливлює розгляд зазначеного кримінального провадження у розумні строки. Крім того, за клопотанням сторін кримінального провадження, зокрема сторони обвинувачення, у справі доручено проведення перевірки фактів застосування недозволених заходів слідства стосовно обвинуваченого, яка триває кілька місяців безрезультатно. За таких обставин інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту за місцем знаходження реабілітаційного центру«Благодійного Фонду «ДЕВОРА», на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і зможе запобігти вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд вважає також необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України,
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, цілодобово.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1. Не відлучатися цілодобово з місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти суд про зміну місця фактичного проживання, роботи.
Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, тобто до 04 серпня 2020 року.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року з під варти негайно.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Дніпровської УВП № 4 та Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для контролю і прокурору для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
суду присяжних ОСОБА_1