Справа № 473/2595/20
Номер провадження1-кп/473/76/2021
В И Р О К
іменем України

"08" липня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0000852 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 12.05.2003 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186, ч.2 ст.71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі,
2) 30.01.2006 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.190, ч.ч. 4, 5 ст.27, ч.1 ст.121, ч.2 ст.185, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
3) 07.06.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.303, ч.2 ст.369, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 27.05.2019 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 19 днів,
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним те, що ОСОБА_8 20.06.2020 року близько 20:30 години, в приміщенні магазину «Каприз», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Трикрати, вул. Скаржинського, 1, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілій і бажаючи їх настання, схопив обома руками з поверхні прилавку продавця калькулятор та умисно наніс вказаним предметом один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_9 .
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа, верхньому повіці лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду були допитані обвинувачений, потерпіла та свідки, досліджені письмові докази.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав, позов також не визнав. Пояснив суду, що дійсно 20.06.2020 року повертався на автомобілі із родичами з відпочинку зі ставка та зупинився біля магазину, де у нього виник конфлікт з потерпілою ОСОБА_9 з приводу не виклику останньою швидкої медичної допомоги чоловікові, який лежав на землі. Стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, при цьому посилається на те, що можливо просто вдарив калькулятором об стіл в магазині. На його думку, подання заяви потерпілою до поліції про кримінальне правопорушення та позовної заяви до нього, є способом заробітку останньою.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 20.06.2020 року вона перебувала в магазині «Каприз», де проходила стажування. До магазину почали підніматися двоє чоловіків в стані алкогольного сп`яніння, потім один впав, а другий став тікати. Потерпіла попросила свідка ОСОБА_10 викликати швидку медичну допомогу. В магазині ОСОБА_11 стала просити дати їй цигарки в борг. Потерпіла відмовила, на що ОСОБА_11 влаштувала скандал. Крім того, потерпіла вказує, що потім до магазину зайшов обвинувачений ОСОБА_8 та запитав у неї, чи вона знає, хто вона, вказуючи на ОСОБА_11 . Потерпіла відповіла, що ні, та обвинувачений сказав, що це його тітка та спочатку вдарив калькулятором об стіл, а потім калькулятором в ліву частину її обличчя. Калькулятор вона сама купувала. В момент спричинення їй тілесних ушкоджень вона знаходилася за прилавком магазину, в якому були лише обвинувачений ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 , яка перебувала на порозі магазину. Крім того, обвинувачений ображав її та ОСОБА_10 нецензурною лайкою, на зауваження не реагував. Вимагав надання дозволу на торгівлю. ОСОБА_10 звернула увагу ОСОБА_11 на спричинені обвинуваченим потерпілій тілесні ушкодження, на що остання повідомила, що скажемо, що об кут вдарилася. Під час досудового розслідування обвинувачений реальних дій щодо примирення не вчинив. Потерпіла просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на нервові страждання у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок яких утворилися синці та рубець, з чим вона змушена була перебувати в суспільстві та відповідати на запитання щодо наявних тілесних ушкоджень; покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що приходила до магазину по продукти ввечері, де відбулася сварка між потерпілою та жінкою, яка просила цигарки у борг, при цьому нецензурно висловлювалася. Потім прийшов обвинувачений до магазину та також почав сваритися з потерпілою та свідок ОСОБА_10 почала рухатися до виходу. Перебуваючи на порозі приміщення, почула, як щось розбилося. Тоді вона повернулася та побачила на спинці носа потерпілої кров, уламки калькулятора знаходилися на підлозі зали, до того тілесних ушкоджень у потерпілої не було. Потерпіла звернулася із запитанням до обвинуваченого: «Що ти робиш?», сварка між ними продовжувалася. Свідок уточнила, що потерпіла була у тверезому стані, компанія обвинуваченого, на її думку, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, всі сварилися, крім того, обвинувачений поводив себе дуже агресивно. На другий день свідок ОСОБА_10 бачила синці на обличчі потерпілої.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що у червні-липні 2020 року, точно не пам`ятає, вона їхала зі своїм чоловіком ОСОБА_8 на автомобілі та вони зупинилися біля магазину, де лежав чоловік. У ОСОБА_8 виник конфлікт з потерпілою, оскільки остання не викликала швидку допомогу цьому чоловікові. В магазині потерпіла кинула калькулятор в бік обвинуваченого, а останній вдарив по ньому рукою зверху вниз, коли калькулятор знаходився на столі.
Свідок ОСОБА_13 , який є двоюрідним братом обвинуваченого, пояснив суду, що в літку 2020 року, точної дати не пам`ятає, він з батьками, дружиною, тіткою ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_14 та його дружиною ОСОБА_8 їхали з відпочинку зі ставка на двох машинах. Зупинилися неподалік магазину «Каприз», біля порогу якого лежала людина. На запитання до потерпілої, чому вона не викликала швидку допомогу, остання відповіла: "Вам треба, ви й викликайте". Що вони і зробили. Тому ОСОБА_8 сварився з цього приводу із потерпілою ОСОБА_9 , а також через те, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Свідок вказує, що не бачив, чи заходила потерпіла (продавець) до магазину, так само не бачив, чи заходили обвинувачений та свідок ОСОБА_11 до магазину. Проте, свідку відомо, що ОСОБА_11 просила цигарки у продавця. Бійки та тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив. Згодом приїхали власниця магазину та поліція.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що обвинувачений є його племінником, ввечері у червні місяці 2020 року, коли саме не пам`ятає, він їхав разом з дружиною та дітьми, а також на іншій машині їхали обвинувачений ОСОБА_14 з дружиною, з дітьми, з тіткою ОСОБА_16 з відпочинку зі ставка. Біля магазину вони побачили на землі чоловіка, тоді обвинувачений ОСОБА_14 почав висловлювати претензії потерпілій ОСОБА_17 з приводу того, що остання не викликала швидку допомогу та між ними відбулася сварка. Як обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження потерпілій, свідок не бачив, та чи заходив останній до магазину, також не знає. Крім того, вказує, що свідок ОСОБА_12 до магазину не заходила.
Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що є власником магазина «Каприз», звідки приблизно о 18-00 годині поїхала додому, десь о 20-00 годині до неї зателефонувала потерпіла ОСОБА_9 , яка стажувалася та проводила 20.06.2020 року санітарні роботи в магазині, з проханням приїхати, бо щось трапилося. Тоді вона з чоловіком та зятем приїхали на місце події, де побачила на лобі та носі у потерпілої кров та пошкодження спинки носа, верхнього повіка лівого ока. Потерпіла перебувала в емоційному стані, розгублена, твереза. Калькулятор розбитий. На вулиці лежала людина чоловічої статі. Крім того, свідок пояснила, що обвинувачений поводив себе агресивно та зухвало, всіх звинувачував, висловлював погрози на її адресу, вказуючи, що приїде податкова інспекція, знімав відео. Коли обвинувачений почув, що викликали поліцію, то поїхав, проте, поліція поїхала за ним. Магазин взагалі працює до 21-00 години, інколи до 22-00 години, проте, у зв`язку з подіями його зачинили раніше.
Свідок ОСОБА_19 , яка є продавцем в магазині «Каприз», пояснила суду, що в день події була на роботі в магазині, де працювала і потерпіла ОСОБА_9 , коли свідок пішла додому, потерпіла була у тверезому стані та без тілесних ушкоджень, та перебуваючи вдома, отримала телефонний дзвінок від останньої, яка повідомила, що її побили, а саме зайшов до магазину незнайомий чоловік і став грубити, схопив калькулятор та вдарив її по обличчю. Ранком наступного дня свідок бачила потерпілу з перебитою спинкою носа, двома синцями на обличчі. Калькулятор був зламаний, його залишки знаходили в цукерках.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами:
- Протоколом прийняття заяви від 20.06.2020 року, відповідно до якого прийнята заява від потерпілої ОСОБА_9 , в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_20 (після шлюбу « ОСОБА_14 » (т.1, а.п.96), який спричинив їй легкі тілесні ушкодження (т.1, а.п.68);
- Висновком експерта №270 від 24.06.2020 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлено садна на спинці носа, верхньому повіці лівого ока, крововилив в ділянці лівої стопи. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхньою, на що вказують форма та розміри саден. Тілесні ушкодження виникли до звернення в лікарню, куди звернулась 22.06.2020 року в 09 годині 30 хвилин. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень в час, вказаний постраждалою 20.06.2020 року біля 20 години 30 хвилин. Садна, крововилив відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключається вірогідність утворення саден в ділянці обличчя від удару (ударів) калькулятором, руками, ногами (т. 1, а.п. 70-72).
При цьому, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає досліджені письмові докази та пояснення потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 належними, допустимими, достовірними, логічними та послідовними, вони узгоджуються між собою та співпадають, а сукупність зібраних доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення. Не довіряти даним показанням та не брати до уваги письмові докази у суду немає підстав. Дані показання та матеріали справи доводять вину обвинуваченого.
Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 не спростовують обвинувачення. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , зокрема, пояснили суду, що не бачили, чи заходив обвинувачений ОСОБА_8 до магазину, де відбувалася подія кримінального правопорушення, хоча сам обвинувачений вказує, що заходив, що і підтвердили свідок ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 , які безпосереднього бачили обвинуваченого ОСОБА_8 в магазині. Покази свідка ОСОБА_21 , в частині того, що в магазині потерпіла кинула калькулятор в бік обвинуваченого, а останній вдарив по ньому рукою зверху вниз, та ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв, судом не беруться до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються показаннями потерпілої, яка, зокрема, пояснила, що під час події в магазині були лише обвинувачений ОСОБА_8 , та свідок ОСОБА_10 , що також підтвердила свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні. Тобто, свідка ОСОБА_21 на місці події не було. Свідок ОСОБА_21 зацікавлена в непритягненні до кримінальної відповідальності обвинуваченого, який є її чоловіком.
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому йому обвинуваченні.
Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту та як відсутність критичного аналізу своїх дій.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обставин, що пом?якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, згідно зі ст.67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує те, що вчинений обвинуваченим кримінальний проступок є умисним проти здоров`я особи; також враховує особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності за ст.185 КпАП України (т.1, а.п. 87, 89), раніше судимий, не працює, одружений, перебував у розшуку по даній справі.
Разом з тим, суд бере до уваги пункт 2 Постанови Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Так, санкція ч.1 ст.125 КК України, передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.
Виходячи з вимог п.2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суд має враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не працює, тобто буде неспроможний виконати покарання у виді штрафу, тому, на думку суду, такий вид покарання призначити неможливо.
Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки обвинувачений не працює.
В той же час, відповідно до ст.56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому саме такий вид покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
Щодо пред`явленого цивільного позову, відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, позовна зява у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 5000 гривень та 300 гривень матеріальної шкоди, суд приходить до такого.
Пленум Верховного Суду України у Постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Таким чином, судом враховано, те, що потерпіла дійсно перенесла нервові страждання внаслідок кримінального правопорушення. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст.23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи із вищевикладеного, цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає повному задоволенню, як підтверджений матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілою саме на таку суму, на підставі ст.1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 300 гривень з обвинуваченого на користь потерпілої, суд керується положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України, в силу яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає доведеною матеріальну шкоду та підтверджену матеріалами кримінального провадження (т.1. а.п.29-32), тому цивільний позов в цій частині слід задовольнити в повному обсязі на суму 300 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.
Строк відбування покарання рахувати з моменту вступу вироку в закону силу та приведення вироку до виконання.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого моральної та матеріальної шкоди задовольнити повністю: стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 5000 гривень моральної шкоди, 300 гривень матеріальної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_22