ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1853/21 Справа № 183/1324/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілог ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:
24 листопада 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років 2 місяці; 22 листопада 2020 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 5 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.
Початок строку покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання з 04 лютого 2021 року.
Зараховано в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_8 під вартою з 04 лютого 2021 року по 01 квітня 2021 року, включно.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, 11 січня 2021 року приблизно о 15.00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із раніше йому малознайомим ОСОБА_9 знаходились поблизу будинку № 9 по вул. Молодіжна смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_8 побачив в руках останнього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А5» білого кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник раптовий умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , а саме вказаного мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А5» білого кольору.
Реалізуючи свій раптовий прямий умисел, 11 січня 2021 року приблизно о 15.05 годині ОСОБА_8 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 , підійшов до останнього та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом ривку вихопив з правої руки ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А5» білого кольору вартістю 2060 гривень 40 копійок з сім-картами мобільних операторів «Kyivstar» та «Vodafone» вартістю 100 гривень кожна, тим самим відкрито заволодів ними.
Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2260 гривень 40 копійок.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року в частині призначеного йому за ч. 2 ст. 186 КК України покарання змінити, та призначити більш м`яке покарання, аніж обрано судом першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 просить врахувати наявність в нього захворювань, а також те що в нього матір досить похилого віку.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та призначити йому більш м`яке покарання, аніж призначено судом першої інстанції.
Потерпілий в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не заперечував.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, вважав розмір призначеного судом покарання повністю відповідним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характери кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти власності, яке виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно та правильно врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше був судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину, новий злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про відсутність бажання та наміру в обвинуваченого ставати на шлях виправлення, про відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, про його зухвале ставлення до норм моралі, а також, про недосягнення ним мети покарання, офіційно не працевлаштований, що свідчить про небажання останнього мати законне постійне та стабільне джерело доходу, розлучений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, обставини, які пом`якшує покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого, який в судове засідання для розгляду кримінального провадження не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, додатково зазначивши, що матеріальна шкода йому відшкодована і покарання потерпілий просить призначити на розсуд суду та призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів обвинуваченого, про те, що судом першої інстанції було призначено занадто суворе покарання. Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо наявності в нього матері похилого віку як підставу для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, оскільки, по-перше, воно відповідне всім обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, а, по-друге, міра покарання за вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, і так була призначена в межах мінімального покарання, встановленого санкцією вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4