ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №616/905/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3717/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Великобурлуцького району, Харківської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, працюючого не офіційно , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.02.2019 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, та виправдано його в пред`явленому обвинуваченні.
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що у період часу з 11.11.2006 року ОСОБА_8 перебувала в офіційному шлюбі із ОСОБА_10 23.10.2015 року за позовом ОСОБА_8 , шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розірвано на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області по справі №616/746/15-ц (провадження 2/616/303/15).
Після розірвання шлюбу на підставі судового рішення, ОСОБА_8 із ОСОБА_10 будь-яких особистих, в тому числі інтимних стосунків не підтримувала. 12.09.2019 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_8 , яка працює на посаді бухгалтера ЮТ «Федорівська водопровідна дільниця», перебувала на своєму робочому місці, в приміщенні Федорівської сільської ради, за адресою: с. Федорівка, вул. Праці, буд. 5 Великобурлуцького району Харківської області. У цей час та за вказаних обставин, до приміщення її робочого кабінету зайшов ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та почав висловлювати їй претензії, що склалися на ґрунті особистих неприязних відносин ОСОБА_10 до її матері ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_10 вийшов з кабінету та пішов в невідомому напрямку. Потім, приблизно о 09 год. 40 хв., ОСОБА_10 знову повернувся до робочого місця ОСОБА_8 та запропонував їй піти до житлового будинку, в якому вона мешкає, з метою з`ясування стосунків ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , на що остання погодилась. Та з 09 год. 50 хв. по 10 год. 10 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку, де мешкає ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , де висловлював свої претензії до них. Після чого ОСОБА_8 пішла на роботу, а ОСОБА_10 покинув територію будинку та пішов в невідомому напрямку. Після чого, о 12 год. 00 хв. цього дня, ОСОБА_8 пішла на обідню перерву додому. Та зайшовши до подвір`я домоволодіння, вона побачила, що поблизу вхідних дверей до житлового будинку стоїть ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. У цей час та за вказаних обставин у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, ОСОБА_10 , в той час, коли ОСОБА_8 підходила до вхідних дверей житлового будинку, за рахунок ваги свого тіла, притиснув її своїм тулубом до стіни житлового будинку та знаходячись в вказаному положенні, ОСОБА_10 своїми двома руками задрав доверху плаття, в якому була одягнена ОСОБА_8 , а саме до рівня поясу, при цьому ОСОБА_10 в цей час висловлював намір щодо вчинення дій сексуального характеру із останньою. ОСОБА_8 , в свою чергу, відштовхнула ОСОБА_10 від себе та забігла до приміщення житлового будинку. А ОСОБА_10 пішов слід за нею, незважаючи на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не заходити в приміщення. Та зайшовши до житлового будинку, ОСОБА_8 сіла обідати в кімнаті кухні, де в цей час перебувала ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 також зайшов до вказаної кімнати та сів «наприсядках» навпроти ОСОБА_8 . Та в цей час, ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_8 , сказавши її матері, що їм необхідно про щось поговорити в іншій кімнаті, схопив своїми обома руками ОСОБА_8 за руки в області передпліччя та піднявши із стільця, за рахунок переваги в фізичній силі, потягнув її до кімнати зали житлового будинку, де посадив її в кресало. Після чого, ОСОБА_10 , прикривши двері до кімнати зали та впевнившись, що ОСОБА_11 залишилась в кімнаті кухні, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування останньої. Та взявши ОСОБА_8 за руки в області передпліччя, підняв її з кресала та застосовуючи фізичне насильство, перетягнув її та посадив на диван. Потім, ОСОБА_10 за рахунок ваги свого тіла, притиснувши ОСОБА_8 за плечі, повалив її на диван та сам ліг на неї зверху, тим самим придавивши її своїм тілом. У цей час, перебуваючи у вказаному положенні, ОСОБА_10 , придавивши своїм тулубом праву руку ОСОБА_8 та тримаючи вказану руку своєю лівою рукою, своєю правою рукою підняв низ плаття в якому вона була одягнена до рівня поясу.
При цьому в той момент коли ОСОБА_8 намагалася відштовхнути ОСОБА_10 від себе, останній, застосовуючи фізичне насильство, своїми колінами придавлював її стегна. Та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування, ОСОБА_10 постійно задираючи плаття, своєю правою рукою неодноразово намагався зняти з ОСОБА_8 нижню білизну, а остання в свою чергу намагалася чинити опір його діям, відбиваючи його руку в бік та прохаючи ОСОБА_10 припинити свої насильницькі дії. Та в цей момент ОСОБА_10 розірвав їй нижню білизну. При цьому ОСОБА_10 здійснюючи вказані дії, без добровільної згоди ОСОБА_8 , постійно висловлював свій намір щодо вчинення дій сексуального характеру із ОСОБА_8 , не зважаючи на її прохання відпустити її, тим самим ігноруючи волю останньої. Та в цей час, почувши прохання про допомогу та здійснюваний опір ОСОБА_8 , до кімнати зали забігла ОСОБА_11 , та побачивши останню, ОСОБА_10 припинив свої злочинні дії, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як на місці злочину був застигнутий ОСОБА_11 . У результаті протиправних дій з боку ОСОБА_10 , потерпілій ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: синець в області передпліччя, синці в області стегна, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор, не погодившись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які досліджені судом першої інстанції з порушенням та неповністю, допитати потерпілу та свідка ОСОБА_11 , письмові докази та диск з аудіозаписами фіксації судового провадження. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України. Призначити йому покарання 6 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 27.02.2019 року та призначити остаточне покарання 7 років позбавлення волі.
В обгрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на звукозапис журналу судових засідань, від 16.03.2020, а саме показання, які надані потерпілою.
ОСОБА_8 пояснила, що вона дійсно після розлучення декілька разів вступала з ОСОБА_10 в статеві відносини на добровільних засадах, проте це було лише одразу після розлучення та тривалий час після цього в статеві відносини з ОСОБА_10 вона не вступала.
Судом покладено в основу виправдання обвинуваченого ОСОБА_10 лише незначна частина пояснень потерпілої, а решта пояснень проігноровано, натомість зазначено, що 12.09.2019 приблизно о 12 годині ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розмовляли, ОСОБА_10 намагався повернутись до сім`ї. Насильницьких дій, щодо неї він не вчиняв, що не відповідає об`єктивним даним отриманими в ході судового розгляду. Окрім того, судом жодним чином не оцінено дослідженні в ході судового розгляду докази та пояснення, які надавала потерпіла з приводу досліджуваних доказів.
В судовому засіданні було досліджено:
-заяву потерпілої про вчинення, щодо неї кримінального правопорушення, під час дослідження потерпіла повідомила, що заяву вона написала добровільно без якогось примусу з боку працівників поліції.
-протокол огляду місця події в ході якого оглянуто будинок потерпілої за адресою: . Під час огляду місця події вилучено труси жіночі бордові з чорними вставками, з наявними механічними пошкодженнями. Потерпіла зазначила, що білизна належить їй, вона добровільна надала її працівникам. Механічні ушкодження утворились в наслідок того, що ОСОБА_10 намагався силою зняти з неї білизну.
-висновок судово-медичної експертизи №12/14/32-ВБ/19 від 15.10.2019 згідно якого, потерпілій ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: синець в області передпліччя, синці в області стегна, які відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995. Потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що синець в області передпліччя з`явився коли ОСОБА_10 схватив її за руку. Синець в області стегна утворився коли ОСОБА_10 натиснув коліном на стегно, намагаючись її зґвалтувати.
В порушення вимог ст. 370 КПК України, судом у мотивувальній частині вироку не наведені підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а лише зазначено, що стороною обвинувачення не надано доказів вини обвинуваченого ОСОБА_10 .
Суд допустив вибірковість у оцінці досліджених доказів, а також вибірковість при зазначенні показань потерпілої та свідка, не надав належну правову оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності та ухвалив немотивований вирок, а докази сторони обвинувачення відхилив без належного спростування.
Фактично, рішення суду прийнято лише на підставі заяви ОСОБА_12 , яка повідомила, що на час розгляду кримінального провадження в суді, вона претензій до ОСОБА_10 не має. Проте кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_10 , відповідно до п. 1 .ч 1 ст. 477 КПК України, не є кримінальним правопорушенням у формі приватного обвинувачення, а тому відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, не може бути врахована як відсутність складу злочину у діях обвинуваченого ОСОБА_10 .
Крім того, відповідно до вимог ст. 374 КПК України у рішенні суду зазначаються сторони кримінального провадження, зокрема прокурор.
Відповідно до тексту оскаржуваного вироку судом вказаний лише один прокурор, хоча у вказаному провадженні обвинувачення підтримувала група прокурорів та кожен з них приймав участь у судових засіданнях.
Вважає, що допущена невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, що, у свою чергу, призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та до істотних порушень кримінального процесуального закону.
Суд з необгрунтованих підстав проігнорував показання потерпілої та свідка, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки щодо винуватості обвинуваченого, не дослідив усі докази у провадженні у сукупності та, з огляду на наявні суперечності, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не зазначив, які докази прийняті до уваги, а які відкинув, не надав повної, всебічної та об`єктивної оцінки всім доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілої, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Частиною третьою ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Прокурор в апеляційній скарзі просить повторно дослідити обставини, допитати потерпілу, свідка, письмові докази та диск з аудіозаписом судового засідання. З огляду на вимоги ч.3 ст.404 КПК України, підстави для задоволення такого клопотання прокурора про повторне дослідження доказів та обставин, відсутні. Положення ч.3 ст. 404 КПК України визначають умови за яких суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та може дослідити докази. Проте таких підстав прокурором не наведено, оскільки докази та обставини судом першої інстанції були досліджені повністю.

Згідно вироку суд дослідив наступні докази, надані стороною обвинувачення: - заяву ОСОБА_8 поданою нею до Великобурлуцького ВП Вовчанського ВП ГУ НП в Харківській області 12.09.2019 року, згідно яких вона просить прийняти міри до ОСОБА_10 , який 12.09.2019 року близько 12:30 годин в будівлі її домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 намагався її зґвалтувати; - протокол огляду місця події від 12.09.2019 року, проведеного слідчим СВ Великобурлуцького ВП ОСОБА_13 з 15 год. 25 хв. по 15 год. 55 хв., відповідно до яких оглянута територія та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . У кімнаті будинку оглянуто диван, на якому знаходилось покривало коричневого кольору, три подушки, ковдра рожевого кольору. Постільна білизна заслана по всьому периметру дивану. Слідів біологічного походження не виявлено. У ході огляду ОСОБА_14 добровільно віддала білизну труси бордового кольору із чорними вставками з переду на яких мається механічне пошкодження розрив розміром 10 см., вказані труси вилучено та поміщено до паперового конверту.
- іллюстраційні таблиці до протоколу огляду місця події від 12.09.2019 року, на яких зображено домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та приміщення будинку, ОСОБА_8 , яка вказує на ліжко кімнати, на якому ОСОБА_10 намагався її зґвалтувати.
- речові докази труси жіночі бордового кольору, із вставками чорного кольору з переднього боку з наявними на них механічними пошкодженнями.
- рішення Великобурлуцького районного суду Харківського області від 23.10.2015 року, за даними якого шлюб, зареєстрований 11.11.2006 року у Федорівській сільській раді Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 4, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , розірвано.
- висновок судово-медичної експертизи №12/14/32-ВБ/19 від 15.10.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження: синець в області передпліччя, синці в області стегна, які утворилися від механічної дії тупого твердого предмета індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відтворились та не виключено що могли бути отримані в строк, указаний в ухвалі про призначення експертизи 12.09.2019 року о 12 год. 00 хв. По ступеню тяжкості дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Обставин, які вказують на те, що тілесні ушкодження встановлені при слово-медичній експертизі ОСОБА_8 утворилися в умовах падіння з висоти власного зросту не мається. Тілесні ушкодження встановлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 розташовані в анатомічних ділянках її тіла доступних для травматизації їх власною рукою.
- висновок експертизи № 12/14/36-ВБ/19 від 21.10.2019 року, згідно даних якого, показання потерпілої ОСОБА_8 надані нею під час допиту не суперечать наявним судово-медичним даним по локалізації та механізму виникнення наявних у неї тілесних ушкоджень відповідно до висновку експерта № 12/14/32ВБ/19 від 15.10.2019 року.
У вироку суд посилався на те, що потерпілою також надана суду заява, в якій вона зазначає, що ніяких претензій до ОСОБА_15 не має. На момент коли мати потерпілої зайшла до кімнати насильницьких дій відносно ОСОБА_8 обвинувачений не вчиняв, потерпіла зазначила, що ОСОБА_15 не намагався її зґвалтувати та не застосував фізичного насильства, вона претензій ніяких до нього не має.
Судом допитано обвинуваченого, потерпілу та свідка. На підставі досліджених доказів та отриманих показань учасників суд дійшов висновку про недоведеність умислу ОСОБА_15 на згвалтування ОСОБА_8 та недоведеність злочину до кінця з причин з`явлення у кімнаті матері потерпілої. Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. Згідно вироку потерпіла пояснила, що вона з ОСОБА_10 прожили в шлюбі 9 років, розлучились у 2015 році, мають двох доньок. З моменту розлучення ОСОБА_10 постійно приходить до неї, спілкується щоб повернутися до сім`ї. Після розлучення вона декілька разів вступала з ним в статеві відносини на добровільних засадах. 12.09.2019 року ОСОБА_10 приходив до неї до дому в стані сп`яніння. Вранці вони розмовляли, він просив пробачення та хотів зберегти сім`ю, з дому вийшли вдвох та розмовляли. У поліцію подзвонила її тітка. Претензій до ОСОБА_10 не має. Проте, перевіряючи доводи прокурора в тій частині, що судом не повністю викладено пояснення потерпілої, а решта показань проігноровані, колегією суддів встановлено, що відповідно до звукозапису судового засідання від 16.03.2020 року потерпіла дійсно надавала більший об`єм показань, аніж ті, що зазначені у вироку. Крім того, відповідно до звукозапису потерпіла повідомила, що він з крісла перетягнув її на ліжко, сказав, що будуть спілкуватися так. Після чого ОСОБА_10 ліг зверху, задрав сукню, намагався стягнути білизну, яку вона тягнула наверх, а він донизу, у зв`язку із чим білизна порвалася. Вона говорила ОСОБА_10 «Навіщо ти це робиш? Так ти нічого не досягнеш». Вона стала говорити гучніше, та в цей час до кімнати зайшла її мати. Вказані пояснення потерпілої взагалі не відображені у вироку, хоча мають суттєве значення для оцінки всіх обставин. Крім того, суд посилаючись у вироку на протокол огляду місця події, в ході якого було вилучено білизну потерпілої на якій мається технічне пошкодження розрив розміром 10 см, не надав оцінки вказаному доказу у взаємозв`язку із показаннями потерпілої, яка повідомляла, що білизна порвалася коли обвинувачений намагався стягнути білизну, яку вона тягнула наверх, а він донизу. Таким чином, не враховано судом, що потерпіла намагалася чинити опір, не даючи стягнути білизну. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12/14/32-ВБ/19 від 15.10.2019 року, ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження: синець в області передпліччя, синці в області стегна, які утворилися від механічної дії тупого твердого предмета індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відтворились та не виключено що могли бути отримані в строк, указаний в ухвалі про призначення експертизи 12.09.2019 року о 12 год. 00 хв.
Висновком експертизи № 12/14/36-ВБ/19 від 21.10.2019 року, встановлено, показання потерпілої ОСОБА_8 надані нею під час допиту не суперечать наявним судово-медичним даним по локалізації та механізму виникнення наявних у неї тілесних ушкоджень відповідно до висновку експерта № 12/14/32ВБ/19 від 15.10.2019 року. При цьому, з дослідницької частини висновку № 12/14/36-ВБ/19 вбачається, що з протоколу допиту потерпілої встановлено, що в той момент коли вона намагалася відштовхнути його від себе, останній своїми колінами придавлював стегна, тим самим знерухомив її. Зазначаючи у вироку, що насильницьких дій до потерпілої обвинувачений не вчиняв, за наявності вищевказаних висновків експертів, суд допустив суперечності, які не усунені, у вироку не спростовані наведені висновки та факт наявності синців у потерпілої, яка в свою чергу не заперечувала того, що вони утворилися саме від дій обвинуваченого під час подій 12.09.2019 року. Вирок суду фактично грунтується на тому, що потерпіла не має претензій до обвинуваченого та нібито пояснювала, що обвинувачений не намагався її згвалтувати та не застосовував фізичного насильства. Однак, потерпіла не стверджувала того, що обвинувачений не намагався її згвалтувати, навпаки добровільно написала заяву про вчинення щодо неї вказаних кримінально-протиправних дій, згідно якої ОСОБА_8 була ознайомлена із положеннями ст. 383 КК України.
Апеляційному суду ОСОБА_8 пояснила, що її заява про відсутність претензій до обвинуваченого не спростовує тих подій, що мали місце 12.09.2019 року. Колегія суддів погоджується з тим, що наявність заяви про відсутність претензій до обвинуваченого від потерпілої не свідчить про наявність її добровільної згоди на вчинення дій сексуального характеру та не вказує на відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Суд першої інстанції не надав оцінку вказаним обставинам, залишив їх поза увагою, не зазначив обгрунтованих мотивів, з яких відкинув докази сторони обвинувачення, чим допустив істотних порушень при розгляді кримінального провадження. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому прийняте рішення є передчасним та невмотивованим.
За наслідками апеляційного розгляду, враховуючи встановлені обставини, ухвалений вирок на підставі ст. 412 КПК України, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню. При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить перевірити доводи учасників провадження і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 418, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але не може бути оскаржена у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: