Провадження №1-кс/760/1277/21
Справа №760/3674/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року у справі №760/29843/19, на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 , із тимчасовим позбавленням права на розпорядження вказаним майном.
Клопотання обґрунтоване тим, що 30 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 із тимчасовим позбавленням права на розпорядження вказаним майном.
Слідчий, обґрунтовуючи подане клопотання зазначив, що кримінальне провадження відкрито за фактом самоправного розміщення суб`єктами господарювання, в тому числі і ОСОБА_3 , тимчасових споруд без належним чином оформлених документів, на підтвердження чого надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Однак, такі твердження є необґрунтованими та ґрунтуються на невірно встановлених обставинах справи.
02.07.2019 р. ОСОБА_3 було вручено лист-вимогу прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 від 02.07.2019 р. вих. № (10-59)66-18 вих-19 про надання документів.
На вищевказаний лист ОСОБА_3 надав відповідь від 12.07.2019 р., в якій просив роз`яснити, в чому полягає необхідність надання запитуваних документів та яке відношення належне йому нерухоме майно має до відкритого кримінального провадження, а також зазначив про порядок тимчасового доступу до речей і документів, передбачених розділом 15 КПК України.
В подальшому 21.10.2019 р. ОСОБА_3 слідчим ОСОБА_5 була надіслана через мобільний месенджер «Viber» фотографія ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року у справі №760/27765/19 про тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у володінні ОСОБА_3 та посвідчують право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Строк виконання вказаної ухвали був зазначений в один місяць, тобто до 10.11.2019 р.
Однак, не дочекавшись закінчення строку дії вищевказаної ухвали, і не намагаючись а ні вручити її належним чином оформлену копію, а ні отримати копії витребовуваних у даній ухвалі документів, слідчий ОСОБА_6 подає до Солом`янського районного суду м. Києва клопотання про арешт належних ОСОБА_3 нежилих приміщень, обґрунтовуючи це клопотання в тому числі і тим, що ОСОБА_3 не надав витребувані документи.
При цьому 05.11.2019 р. ОСОБА_3 надав слідчому СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 усі витребувані копії документів, що було оформлено відповідним протоколом тимчасового доступу до речей і документів та підтверджується залишеним ОСОБА_3 описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.11.2019 р.
Відповідно до вищевказаного опису слідчому ОСОБА_6 були надані наступні документи: копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 84301314; копія технічного паспорту на нежилі приміщення; копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації; копія містобудівних умов та обмежень забудови по АДРЕСА_1 ; копія розпорядження Київського міського голови №414 від 07.06.2010 р.; копія робочого проекту на 66 арк.
Також в оскаржуваній ухвалі про арешт майна вказано, що відповідно до інформації із Департаменту благоустрою Солом`янського району м. Києва споруда за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасовою, а на її використання і будівництво не оформлено весь перелік передбачених законом документів та її віднесено до переліку тимчасових споруд на демонтаж.
Проте, вищевказана інформація із Департаменту благоустрою Солом`янського району м. Києва спростовується наданими ОСОБА_3 слідчому ОСОБА_6 копіями документів в рамках тимчасового доступу, а тому не відповідає реальним обставинами справи і не могла б бути підставою для накладення арешту на майно.
На підставі викладеного просив клопотання задовольнити.
Заявник в судове засідання не з`явився, просив клопотання про скасування арешту задовольнити та справу розглядати без його участі.
Слідчий в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без його участі, оскільки неявка слідчого не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна по суті.
Врахувавши заяву заявника, дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як зазначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0013611 від 21.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року накладено арешт на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 із тимчасовим позбавленням права на розпорядження вказаним майном.
Клопотання слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна було обґрунтовано тим, що суб`єкти господарювання самоправно, без належним чином оформлених документів розмістили тимчасові споруди та здійснюють свою фінансово-господарську діяльність. Одним із таких об`єктів за твердженням слідчого є приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_3 .
На підтвердження своїх доводів слідчим надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої на її думку вбачається те, що належні ОСОБА_3 нежилі приміщення є тимчасовими спорудами.
Слідчий також обґрунтовувала клопотання про накладення арешту на майно тим, що 02.07.2019 р. ОСОБА_3 було вручено запит щодо надання документів на об`єкт за вищевказаною адресою, однак останній повідомив, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 «магазин Продукти» не є тимчасовою спорудою, а є нерухомим майном та підтверджуючих документів не надав.
Однак, такі твердження слідчого ґрунтуються на невірно встановлених обставинах справи.
Встановлено, що 02.07.2019 р. ОСОБА_3 було вручено лист-вимогу прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 від 02.07.2019 р. вих. № (10-59)66-18 вих-19 про надання документів.
У відповідь на вищевказаний лист ОСОБА_3 12.07.2019 р., просив роз`яснити, в чому полягає необхідність надання запитуваних документів та яке відношення належне йому нерухоме майно має до відкритого кримінального провадження, а також зазначив про порядок тимчасового доступу до речей і документів, передбачених розділом 15 КПК України.
В подальшому 21.10.2019 р. ОСОБА_3 слідчим ОСОБА_5 була надіслана через мобільний месенджер «Viber» фотографія ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року у справі №760/27765/19 про тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у володінні ОСОБА_3 та посвідчують право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Строк виконання вказаної ухвали був зазначений в один місяць, тобто до 10.11.2019 р.
Слідчий ОСОБА_6 подала до Солом`янського районного суду м. Києва клопотання про арешт належних ОСОБА_3 нежилих приміщень, обґрунтовуючи це клопотання в тому числі і тим, що ОСОБА_3 не надав витребувані документи.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.2019 р. ОСОБА_3 надав слідчому СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 усі витребувані копії документів, що було оформлено відповідним протоколом тимчасового доступу до речей і документів та підтверджується залишеним ОСОБА_3 описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.11.2019 р.
Відповідно до вищевказаного опису слідчому ОСОБА_6 були надані наступні документи: Копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 84301314; Копія технічного паспорту на нежилі приміщення; Копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації; Копія містобудівних умов та обмежень забудови по АДРЕСА_1 ; Копія розпорядження Київського міського голови №414 від 07.06.2010 р.; Копія робочого проекту на 66 арк.
Що стосується інформації отриманої від Департаменту благоустрою Солом`янського району м. Києва відповідно до якої споруда за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасовою, а на її використання і будівництво не оформлено весь перелік передбачених законом документів та її віднесено до переліку тимчасових споруд на демонтаж, то вона спростовується наданими ОСОБА_3 слідчому ОСОБА_6 копіями документів в рамках тимчасового доступу, а тому не відповідає дійсним обставинами справи і не може бути підставою для накладення арешту на майно.
Також в ухвалі про арешт майна зазначено, що 22.10.2019 р. нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0013611 та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Однак, відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому в клопотанні про арешт майна не було доведено обґрунтування можливості використання арештованих нежилих приміщень як доказу у кримінальному провадженні, зважаючи на той факт, що вказані нежилі приміщення є нерухомим майном, а не тимчасовою спорудою та не зазначено, які ж сліди вчинення кримінального правопорушення можуть зберегти на собі нежилі приміщення і яким чином заборона розпорядження вищевказаним майном може вплинути на збереження таких слідів чи ознак.
Також, всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України необґрунтовано, як заборона розпорядження нерухомим майном може вплинути на його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачу, адже нерухоме майно в принципі не можна приховати, зробити невидимим, втратити або пересунути.
З матеріалів справи вбачається, що жодних слідчих дій з арештованим нерухомим майном як речовими доказами у кримінальному провадженні з моменту реєстрації такого кримінального провадження у ЄРДР по сьогоднішній день слідчими або прокурорами проведено не було, що свідчить про відсутність будь-якої потреби у подальшому застосуванні арешту вказаного нерухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, вищевикладене свідчить про необґрунтованість арешту майна, а також невідповідність висновків викладених в клопотанні про арешт майна фактичним обставинам кримінального провадження, а тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.10.2019 р. на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 , підлягає скасуванню на підставі ст. 174 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року у справі №760/29843/19 у межах кримінального провадження №00013611 від 21.11.2017 року на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень №105) в літ. А, що за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 із тимчасовим позбавленням права на розпорядження вказаним майном.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1