Провадження № 1-кп/537/205/2021
Справа № 537/3689/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2021 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законний представник ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000291 від 26 травня 2021року за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта спеціально технічна, за фахом маляр штукатур, не працюючого, не одруженого, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 11.06.2015 Автозаводським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.05.2016 Автозаводським районним судом за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.06.2015 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України до 4 років позбавлення волі. Остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 05.07.2019 по відбуттю строку покарання;

- 12 квітня 2021 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України покарання у виді іспитового строку на 1 рік, -

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не навчається, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин за наступних обставин:
26 травня 2021 року приблизно о 02 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 , заздалегідь знаючи, що в квартирі АДРЕСА_5 вказаного будинку знаходиться потерпілий ОСОБА_9 у якого при собі наявні грошові кошти. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло, при цьому ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 та розподілив з останнім злочинні ролі. Згідно розподілених злочинних ролей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні були проникнути до приміщення квартири та відкрито викрасти грошові кошти, що належать ОСОБА_9 , при цьому застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до квартири АДРЕСА_6 в той момент, коли ОСОБА_5 піднявшись по водостічній трубі на балкон на третьому поверсі та проник до квартири, ОСОБА_4 постукавши у двері та діждавшись, коли потерпілий ОСОБА_9 відчинить двері, увійшов до приміщенні квартири, тим самим проник, обхопив потерпілого за тулуб та тримав останнього у такому положенні поки ОСОБА_5 відкрито заволодів майном потерпілого, а саме: паспортом громадянина України, посвідченням пілота, додатком до посвідчення пілота, медичним сертифікатом, водійським посвідченням, ідентифікаційним номером на ім`я ОСОБА_9 , грошовими коштами в сумі 565 доларів США, що згідно курсу НБУ 27,4553 гривень станом на 26.05.2021 становить 15512,2445 гривень та 2600 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 18112 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснив про обставини вчиненого, що дійсно разом з ОСОБА_5 заволоділи майном потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, пояснив про обставини вчиненого,що дійсно разом з ОСОБА_4 заволоділи майном потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінових їм органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в матеріалах справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинувачених, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 186 ч.3 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 186 ч.3 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, шкода відшкодована частково, активно сприяв розкриттю злочину, і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 , всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, шкода відшкодована частково, вчинення злочину в неповнолітньому віці і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ст..186 ч.3 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку. Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин , особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин в період іспитового строку, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2021року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує зокрема те, що обвинувачений не судимий, не працює, має постійне місце проживання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76,104 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ст. 186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2021року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3( три) місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 02.08.2021року.

Зарахувати в термін відбування покарання строк перебування ОСОБА_4 під вартою, а саме з 28.05. 2021 року по 01.08.2021 року включно
- ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ст. 186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно ст.ст. 75,104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 1(один)рік іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі, відповідно до ст..100КПК України, а саме грошові кошти в сумі 200доларів США та 200грн., які передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області - повернути потерпілому.

Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука слідчого судді ОСОБА_10 від 28.05.2021 року про накладення арешту на грошові кошти скасувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1