справа №619/747/21
провадження №1-кп/619/184/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000025 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, грузина, уродженця м. Тбілісі Грузії, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, такого що не має судимості, на території України тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Так, громадянин Грузії ОСОБА_3 , тимчасово мешкаючи на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства України, був зобов`язаний у встановленому законом порядку продовжувати термін свого законного перебування на території України.Однак, на початку вересня 2020 року, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_3 , перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на виготовлення та підроблення офіційного документу - посвідки на постійне проживання, шляхом внесення до неї неправдивої інформації про постійне проживання останнього на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , наявність якої дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , на початку вересня 2020 року, діючи з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі грошову винагороду та шляхом умовляння останньої, схилив її до виготовлення завідомо підробної посвідки на постійне проживання.
Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_5 дії, та виготовила посвідку на постійне проживання на ім`я останнього, після чого повернула її ОСОБА_6 , а він залишив при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Також встановлено, що 13.10.2020 громадянин Грузії ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Дергачівського РВ ГУДМС України в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Першого травня, № 10, діючи умисно, достовірно знаючи про те що посвідка на постійне проживання датована на його ім`я не відповідає дійсності, маючи умисел, направлений на використання, шляхом пред`явлення, завідомо підробленого документу, пред`явив посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 17.06.2011 на ім`я ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками підробки, що відповідно до висновку експерта №10/7/307СЕ-20 від 27.10.2020 за результатами судової технічної експертизи документів зображення фрагменту відбитку круглої гербової печатки « НОМЕР_2 », зображення відбитку прямокутного штампу «ЗАРЕЄСТРОВАНИЙ» Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та зображення відбитку прямокутного штампу «ЗНЯТО З РЕЄСТРАЦІЇ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ» Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області відтворені за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, а не нанесені кліше, печатки та штампи.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені:
- ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, тобто підбурювання до підроблення офіційного документа;
-ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Прокурор ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_9 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальними проступками.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях, його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, тобто підбурювання до підроблення офіційного документа; за ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він є таким, що не має судимості, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.
Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, з рахуванням ст.70 КК України за сукупністю злочинів.
Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувались.
Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбаченого ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:
- за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.;
- за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.
У відповідності ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової технічної експертизи документів №10/7/307СЕ-20 від 27.12.2020 в розмірі 2942 грн. 10 коп.
Речові докази: посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1