Справа № 598/1539/18
провадження № 1-кп/598/79/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 , представника потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №598/1539/18 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Жовті Води Дніпропетровської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, особи з інвалідністю III групи, раніше не судимої,

за ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона 14 липня 2018 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , будучи в агресивно налаштованому стані, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно нанесла ОСОБА_4 декілька ударів в ділянки тулуба та обличчя, внаслідок чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців повік лівого ока, лівої половини шиї, та лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України у зв`язку і закінченням строків давності, а порушене кримінальне провадження закрити.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачена ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла-цивільний позивач ОСОБА_4 , представник потерпілого цивільного позивача ОСОБА_7 , в підготовчому судовому засіданні заперечили щодо задоволення даного клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за строками давності та просили суд розглянути кримінальне провадження по суті.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Тобто, суд вважає, що положення ч.4 ст.286 КПК України, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Дана позиція суду також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 04.06.2020 року, винесеній у справі за №127/26665/16-к; від 19.11.2019 року, винесеній у справі за №345/2618/16-к.

Судом враховується те, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, є вірною.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. №2617-VIII.
Зазначеним Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Так, згідно ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, ч.1 ст.125 КК України з 01 липня 2020 року визначена кримінальним законом як кримінальний проступок, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (враховуючи санкцію статті).
Обвинуваченою ОСОБА_6 вищевказане кримінальне правопорушення скоєно 14 липня 2018 року, тобто з дня його вчинення минуло понад два роки.

Судом також враховується, що від дня скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і по даний час обвинувачена ОСОБА_6 не ухилялася від слідства або суду та не вчинила будь-якого нового кримінального правопорушення, а, відтак, обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, п.1 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 314, 369-372, 395 КПК України, суд,-

постановив :

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підстав п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 14.07.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд на протязі 7 днів з дня її оголошення.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя: ОСОБА_1