Справа № 721/165/21
Провадження 1-КП/721/46/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила. Чернівецької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 28.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Шепіт, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,
учасників кримінального провадження: прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
28 березня 2020 року близько 13-15 год. ОСОБА_3 , маючи умисел на скоєння самовільної рубки дерев без відповідного дозволу, перебуваючи в лісових угіддях, які відповідно до Указу Президента України "Про створення національного природного парку "Черемоський" від 11.12.2009 року за № 1043/2009 відносяться до об`єкту природно-заповідного фонду та розташовані у виділах № 2, №3 обходу № 1 кварталу № 2 природоохоронного науково-дослідного відділення Національного природного парку "Черемоський" та адміністративно входять в с. Сарата, Вижницького району, Чернівецької області, не маючи спеціального дозволу, передбаченого вимогами Лісового кодексу України та ЗУ "Про природно-заповідний фонд України" за допомогою бензопили, вчинив незаконну порубку чотирьох сироростучих дерев породи ялина діаметром пнів 34 см., 73 см., 70 см. та 73 см. Вказаними діями ОСОБА_3 , згідно до розрахунку державної охорони природно-заповідного фонду України від 28.05.2021, проведеного на підставі положень Кабінету міністрів України від 24.07.2003 за № 541 "Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту», спричинив матеріальну шкоду НПП «Черемоський» у сумі 34 472 грн. В подальшому ОСОБА_3 сомовільно зрубаною деревиною розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерев вчинену на об`єкті природно-заповідного фонду.

Позиція учасників провадження
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав, розкаявся, показав, що на прохання знайомого ОСОБА_6 , погодився привезти останньому 4 хвойні дерева для будівництва мостика в с. Сарата, Вижницького району, Чернівецької області, за що останній мав йому сплатити кошти. 28 березня 2020 року в післяобідню пору в с. Сарата, Вижницького району, Чернівецької області, на території НПП "Черемоський", неподалік адміністративної будівлі ПНДВ Перкалабське, ОСОБА_3 спилив 4 дерева смереки сироростущі діаметром орієнтовно п`ятдесят сантиметрів, та за допомогою власних коней притягнув вказані дерева до місця розташування пошкодженого мостика в с. Сарата, за що, через кілька днів ОСОБА_7 сплатив йому 1500 грн. Розмір завданої шкоди визнав, просив суворо не карати.
Прокурор підтримав викладене обвинувачення, просив призначити покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Представник потерпілого НПП «Черемоський» в судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого.
Встановлені судом обставини
Розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, вчинена на об`єкті природно-заповідного фонду, доведена повністю.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, за обставин наведених у вироку.
Такі, покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 246 КК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 3 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, вчинена на об`єкті природно-заповідного фонду.

Мотиви призначення покарання
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує повне визнання ним своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання у межах, визначених санкцією ч. 3 ст. 246 КК України, у виді штрафу в розмірі тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, застосування покарання у виді штрафу - буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.
Мотиви інших рішень
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 25500,00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1