Справа № 460/1190/17
Провадження №1-кп/944/55/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Яворові Львівської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 02.02.2017 року, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Середкевичі Яворівського району Львівської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

12.01.2017 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення пластикової банківської карточки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка є платіжним засобом доступу до банківського рахунку та є офіційним документом і належить потерпілому ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме у АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу викрала з кишені куртки потерпілого банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку передала ОСОБА_7 , якою, в подальшому, розпорядились на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 вчинила викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, 12.01.2017 о 19:00 год. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання останнього, а саме у АДРЕСА_2 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_7 , під час яких ОСОБА_6 викрала з кишені куртки потерпілого ОСОБА_8 банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 передала її ОСОБА_7 , який в подальшому, 12.01.2017 зняв три рази по 1000 грн. та один раз 1002 грн. із банкомату ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Степана Бандери, 6 та 13.01.2017 зняв 700 грн. із банкомату ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Степана Бандери, 18, а також 52 грн. із банкомату ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Степана Бандери, 6, якими останні розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4754 грн. Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинила крадіжку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
12.01.2017 о 19:00 год. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення пластикової банківської карточки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка є платіжним засобом доступу до банківського рахунку та є офіційним документом і належить потерпілому ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_6 , вчинили викрадення за таких обставин, зокрема ОСОБА_6 шляхом вільного доступу викрала з кишені куртки потерпілого банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 і передала її ОСОБА_7 , якою в подальшому розпорядились на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, 12.01.2017 о 19:00 год. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , знаходячись за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_2 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, попередньо узгодивши свої дії з ОСОБА_6 , під час яких ОСОБА_6 викрала з кишені куртки потерпілого ОСОБА_8 банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та передала її ОСОБА_7 , який в подальшому, 12.01.2017 зняв три рази по 1000 грн. та один раз 1002 грн. із банкомату ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району вул.Степана Бандери, 6 та 13.01.2017 зняв 700 грн. із банкомату ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Степана Бандери, 18, а також 52 грн. із банкомату ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Степана Бандери, 6, якими останні розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4754 грн. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив крадіжку за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України визнала та пояснила, що дійсно 12.01.2017 разом з ОСОБА_7 заволоділи банківською карткою ОСОБА_8 , з якої в подальшому знімали кошти, які витратили на власні потреби. У вчиненому розкаюється та просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки на утриманні має троє неповнолітніх дітей. Цивільний позов визнала в частині відшкодування майнової шкоди, заперечила в частині стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України визнав та пояснив, що дійсно 12.01.2017 разом з ОСОБА_6 заволоділи банківською карткою ОСОБА_8 , з якої в подальшому він зняв кошти, які витратили на власні потреби. У вчиненому розкаюється та просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні неповнолітню дитину. Цивільний позов визнав в частині відшкодування майнової шкоди, заперечив в частині стягнення моральної шкоди

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України доведена повністю. Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України, оскільки з корисливих мотивів вчинили викрадення офіційного документу та крадіжку за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_6 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставини, що пом`якшують покарання, вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, групою за попередньою змовою як обставини, що обтяжують покарання. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_6 слід обрати в межах санкцій статей за якими вона обвинувачується.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має малолітню дочку, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставини, що пом`якшують покарання, вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, групою за попередньою змовою як обставини, що обтяжують покарання. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_7 слід обрати в межах санкцій статей за якими він обвинувачується .
Водночас враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення), яке є злочином невеликої тяжкості та за яке передбачено покарання у виді обмеження волі, минуло більше 3 років, на підставі ст. ст. 49, 74 КК України засуджені підлягають звільненню від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачена ОСОБА_6 подала суду заяву про застосування до неї п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Також заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» подав ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», в редакції ст. 12 КК України на час його вчинення такий відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. ОСОБА_6 станом на час вчинення злочину мала на утриманні троє неповнолітніх дітей : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно яких не позбавлена батьківських прав. ОСОБА_7 на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно якої не позбавлений батьківських прав. Враховуючи наведене та відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинувачених амністії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання за ч.2 ст. 185 КК України на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 завданої злочином майнової та моральної шкоди слід задовольнити частково.
Суд вважає, що позов ОСОБА_8 в частині відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі 4754 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 2017 року не вчинили жодних дій по відшкодуванню завданої шкоди потерпілому, у зв`язку із втратою коштів він поніс душевні страждання та незручності, оскільки в той час хворів, що стверджується випискою із його медичної карти.
Однак виходячи з вимог закону, характеру правопорушень, обставин, за яких вчинено злочини, понесених потерпілим страждань, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частково до задоволення в розмірі 500 грн, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п.в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п.в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 4754 ( чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) гривні та 500( п`ятсот) гривень моральної шкоди.
Речові докази: диск, на якому збережено фото з банкомату ЗГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1