Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/746/2021 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 754/5585/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 286 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Куранах Алданського району Республіки Саха (Якутія) Росія, громадянина Російської Федерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 липня 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків в сфері підприємницької та банківської діяльності строком на 3 роки. Звільнений 02 червня 2014 року від відбування основного і додаткового покарання, крім конфіскації майна, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_10 10.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь держави 5.595,80 грн. витрати на залучення експерта і відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 .

В провадженні вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 15 лютого 2018 року, близько 01 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Volkswagen PassatСС», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в місті Києві по вулиці Драйзера, в напрямку від вулиці Закревського до проспекту Маяковського, на перехресті з проспектом Маяковського, в порушення вимог п.п.1.3, 2.3.6, 12.1 Правил дорожнього руху, допустив наїзд на бордюрний камінь, після чого автомобіль в`їхав у металевий відбійник та, пошкодивши торговий кіоск, впав на пішохідну зону.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажирки автомобіля «Volkswagen

PassatСС», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритої травми тазу, переломів бокової маси крижі справа зі зміщенням уламків, обох гілок лівої лонної кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, а ОСОБА_12 - тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини у вигляді перелому тіла грудини, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Порушення ОСОБА_8 вимог п.п.1.3, 2.3.6, 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову, ухвалити в цій частині новий вирок, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 та стягнути з ОСОБА_8 на користь цивільного позивача 443697,23 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування апеляційних вимог, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про те, що ненадання договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, існування якого не підтверджено жодними доказами, наявними в матеріалах справи, може бути підставою для відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 . За позицією адвоката ОСОБА_7 , викладеної в апеляційній скарзі, наявність чи відсутність такого договору жодним чином не впливає на вирішення справи, оскільки за таким договором страхування, за встановлених обставин, не настає жодних зобов`язань страховика перед страхувальником у випадку пошкодження забезпеченого транспортного засобу.

Отже, висновки суду, викладені у вироку в частині вирішення цивільного позову щодо ОСОБА_6 , на переконання адвоката ОСОБА_13 , не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 , яка, як власник автомобіля «VolkswagenPassat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , має право на відшкодування завданих збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою.

Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.

До початку апеляційного розгляду 13 травня 2021 року на електронну пошту суду надійшла письмова заява за підписом адвоката ОСОБА_7 - представника цивільного позивача ОСОБА_6 , за згодою останньої, про відмову від апеляційної скарги на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року в частині вирішення цивільного позову, оскільки, як зазначено в заяві, ФОП ОСОБА_14 , користуючись правами володільця пошкодженого внаслідок кримінального правопорушення автомобіля, який на праві власності належить цивільному позивачу, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення поданої заяви та вважав за необхідне закрити апеляційне провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та подану заяву, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами.

Оскільки представник цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України, відмовився від своєї апеляційної скарги, а іншими особами досліджуваний вирок суду першої інстанції не оскаржувався, апеляційне провадження підлягає безумовному закриттю.

Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного позивача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4