Справа № 513/859/20
Провадження № 1-кп/513/21/21
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000047 від 25 лютого 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22 жовтня 2007 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76, 104 КК України звільнено з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 18 грудня 2008 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення воли, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2007 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі;

- 14 вересня 2010 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років і 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. 22 липня 2011 року звільнено з Піщанської виправної колонії Вінницької області №59 згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 14 липня 2011 року умовно-достроково на 5 (п`ять) місяців 21 (двадцять один) день;

- 03 квітня 2015 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Звільнився 18 липня 2019 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 25 лютого 2020 приблизно о 04 годині 00 хвилин, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відкриття металевої хвіртки, проник на територію господарчого двору домоволодіння АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 підійшов до гаражного приміщення вищевказаного будинку, де демонтувавши вікно проник через утворений отвір до гаражу за вказаною адресою, звідки таємно, умисно повторно викрав велосипед марки «Україна» темно жовтого кольору, вартістю 500 гривень, який належить ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму, після чого з місця скоєння крадіжки зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_5 25 лютого 2020 приблизно о 04 годині 30 хвилин в ході виниклого умислу направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих спонукань, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_6 , шляхом відкриття металевої хвіртки, таємно проник на господарське подвір`я вказаного будинку та через змонтований віконний отвір проник до приміщення гаражу де незаконно вилучив, викотивши, без заведення двигуна, за межі подвір`я будинку, належний потерпілому ОСОБА_6 мопед марки «Ямаха джок» бордового кольору, номер шасі « НОМЕР_1 », тим самим незаконно повторно заволодів ним, після чого розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та показав, що 25 лютого 2020 року зайшов до домоволодіння належному потерпілому, демонтувавши вікно проник до гаражу, звідки викрав велосипед, а потім вирішив повернутись за мопедом, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому кається. З вартістю викраденого майна згоден.

Потерпілий ОСОБА_6 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим, потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив здійснити судовий розгляд у його відсутність. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має, просить призначити покарання згідно закону.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта від 28 серпня 2020 року №639ТГ та тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кожного з кримінальних правопорушень, у т.ч. їх час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ними дій та осуд своєї поведінки.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у період не погашеної судимості, відбував покарання в місцях позбавлення волі та знову скоїв кримінальні правопорушення, відповідних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується негативно, працює електромонтажником ТОВ «Спецраенергосол», за місцем роботи нарікань не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, який претензій матеріального характеру не має та просив призначити покарання згідно закону, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, які віднесено до категорії тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити йому покарання у мінімальних межах санкцій статей ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.289 КК України, у порядку ст. 70 того ж Кодексу, у виді позбавлення волі, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства.

Так, відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_5 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, а також беручи до уваги той факт, що у обвинуваченого є захисні фактори, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання повторних кримінальних правопорушень.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень). Судом також враховані вимоги ст. 69-1 КК України при визначенні міри покарання.

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави 653,80 грн. витрат на залучення експертів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Зважаючи на ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З дня набрання вироку законної сили з метою його виконання ОСОБА_5 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 653 (Шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.

Речові докази: велосипед марки «Україна», мопед «Ямаха джок», бордового кольору номер шасі « НОМЕР_2 » - які знаходяться на зберіганні у потерпілого, залишити потерпілому - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1