Номер провадження: 11-кп/813/1438/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2021, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та затримано останнього у залі суду.

Зараховано ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме з 01.06.2019 по 16.07.2020, а також з 11.03.2021 року по день вступу вироку у закону силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 матеріальні збитки в сумі 20845,18 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 1570,10 грн.

Матеріали кримінального провадження №0001988 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019, які долучались прокурором під час дослідження матеріалів - зберігаються в матеріалах судового провадження.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції від 11.03.2021 захисником ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Окрім того, в своїй апеляційній скарзі захисник просив поновити йому строк на подання апеляційної скарги на вирок суду від 11.03.2021.
Мотивуючи свої доводи щодо поважності пропуску строку на подачу апеляційної скарги захисник зазначив, що при проголошення вироку він не був присутнім та копію вироку отримав лише 01.04.2021, що на думку захисника є поважною причиною пропуску строку на його апеляційне оскарження.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції від 11.03.2021 захисник ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеного вироку.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 просив задовольнити клопотання та поновити пропущений строк апеляційного оскарження вироку суду від 11.03.2021 та зазначив, що звернувся до суду першої інстанції через значний проміжок часу після проголошення вироку через перебування на лікарняному та у відрядженні, однак до апеляційної скарги та суду апеляційної інстанції належних доказів цьому не надав.
Прокурор ОСОБА_6 , заперечувала проти задоволення клопотання захисника та просила в ньому відмовити з причин його безпідставності.
Заслухавши доповідача, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина 1 статті 117 КПК України передбачає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.
Окрім того, ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду, подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Окрім того, згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №137/785/17, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

З матеріалів провадження вбачається, що 10.03.2021 в судовому засіданні, в якому після надання останнього слова обвинуваченому, суд видалився до нарадчої кімнати. В зазначеному судовому засіданні був присутній, в тому числі, захисник ОСОБА_7 .
Вирок суду відносно ОСОБА_8 був проголошений наступного дня відповідно до журналу судового засідання (т. 1 а.п. 24) та його копію вручено обвинуваченому того ж дня.
Строк на подання апеляційної скарги на зазначений вирок сплив 10.04.2021.
Водночас, захисник ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про отримання копії вироку лише 29.03.2021 та отримав її 01.04.2021 (т. 1 а.п. 34).
Проте, колегія суддів зазначені доводи захисника не може прийняти до уваги як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження вироку від 11.03.2021, оскільки строк подання апеляційної скарги на вирок суду становить 30 днів з моменту його оголошення, захисник ОСОБА_7 10.03.2021 під час видалення суду до нарадчої кімнати знав наступну дату проголошення вироку, яке відбулось 11.03.2021, однак в судове засідання в день проголошення вироку не з`явився, у своєму клопотанні не зазначив причини своєї неявки, а також не зазначив поважність причин, які стали підставою звернення до суду першої інстанції після спливу майже через три тижні після його проголошення і не зазначив причини, які перешкодили захиснику звернутись до суду з наданням копії судового рішення, тобто не був обмежений у такому праві судом першої інстанції.

Суд звертає увагу, що під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Водночас, клопотання про поновлення строку захисника ОСОБА_7 не містить жодного мотивування поважності причин пропуску строку на оскарження судового рішення, окрім посилання на неотримання копії судового рішення. Інших підстав поважності пропуску строку клопотання про поновлення строку не містить.

Крім того, доводи захисника зазначені їм в суді апеляційної інстанції, а саме перебування його на лікарняному та у відрядженні, також є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інших об`єктивних обставин, які б зазначались захисником у своєму клопотанні, що завадили йому отримати копію вироку та подати вчасно, протягом встановленого 30-денного строку апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції від 11.03.2021, клопотання не містить.

Судом апеляційної інстанції, з огляду на доводи клопотання захисника встановлено, що об`єктивно непереборних обставин, які би унеможливлювали подачу апеляційної скарги у строк, встановлений КПК України, виявлено не було, а доводи про наявність таких підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження клопотання не містить та ці обставини не підтверджуються будь-якими іншими доказами.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, захисник ОСОБА_7 не скористався передбаченими для нього КПК України правами та обов`язками, зокрема, не реалізував вчасно своє право на оскарження судового рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Доказів, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, матеріали провадження не містять.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга разом із додатками підлягає поверненню останньому.

Керуючись статтями 117, 370, 376, 395, 399, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2021, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 разом із усіма доданими матеріаламиповернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, в той же строк з моменту її отримання.

Судді Одеської апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4