Ухвала
Іменем України
05 липня 2021 року
м. Київ
справа № 664/2172/18
провадження № 51-3243ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 22 березня 2021 року щодо нього,
встановив:
Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року затверджено угоду про примирення, укладену 25 липня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001043. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання

із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання

з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік .
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 22 березня 2021 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вищевказане рішення місцевого суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Згідно частин 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на зміст наведених положень процесуального закону, вирокЦюрупинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року

не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки він

не переглядався в апеляційному порядку, що залишилось поза увагою

ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року щодо нього слід відмовити.
Що стосується касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду від 22 березня 2021 року, то відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала

про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі

не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції

при постановленні оскаржуваного судового рішення, які відповідно до ч. 1

ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу

є підставами для його скасування, про що сформульовані його вимоги.
Крім того, вимоги ОСОБА_4 до касаційного суду є неповними та

не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки ним не вказано, що суд касаційної інстанції має зробити після скасування оскарженої ухвали апеляційного суду.
Також слід зазначити, що прохання скаржника про скасування, у тому числі, вироку суду першої інстанції, не узгоджується з повноваженнями касаційного суду з огляду на визначений процесуальним законом перелік судових рішень,

які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження

за його касаційною скаргою в частині оскарження вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року щодо нього.
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 22 березня 2021 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3