Справа № 305/361/21
Провадження №1-кп/307/84/21
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

06 травня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2021 року за № 0000003, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 14 січня 2021 відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2021 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів з тих підстав, що строк тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зазначив, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Враховуючи відсутність соціальних зв`язків по місцю проживання та реєстрації, ОСОБА_4 безперешкодно може покинути місце проживання та виїхати за межі району та області, тим самим ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому наявні достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, усвідомлюючи міру покарання за вчинення даного злочину, обвинувачений безперешкодно може здійснювати тиск, погрожувати або ж іншим чином впливати на потерпілого щодо зміни своїх показань, відмови від обвинувачення та інше. Окрім того, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, а також неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , та разом з цим заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт мотивуючи тим, що прокурором наявні ризики не обґрунтовані.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
12 березня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 10 травня 2021 року, з можливістю внесення застави у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, не одружений, суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.
Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.
Натомість, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.
У межах зазначеного кримінального провадження судовий розгляд ще не розпочато, потерпілий та свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілого та свідків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
На переконання суду саме застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду здатне забезпечити ненастання вищевказаних ризиків.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання вказаним ризикам, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт.
Відтак, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Продовжуючи ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд визначає обвинуваченому розмір застави.
При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, а тому вважає доцільним та співмірним визначити обвинуваченому заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 196, 314, 315 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 04 липня 2021 року.

Встановити ОСОБА_4 заставу у розмірі 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті) гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, а саме: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок - UA0018501; банк отримувача: ДКСУ м.Київ; код банку (МФО): 820172, призначення платежу застава.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , з під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд, у провадженні якого знаходиться справа про зміну місця свого проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт - відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 10 год. 00 хв. «02» червня 2021 р.

Викликати для участі у підготовчому судовому засіданні учасників судового провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому,захиснику, прокурору та направити для організації виконання Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07 травня 2021 року о 14 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1