Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/326/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження № 0000049 від 12.02.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олевськ Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не інваліда, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.11.2015 Олевським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки; 21.09.2015 Олевським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн; 09.11.2018 Олевським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки; 12.02.2019 Олевським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково застосовано до покарання призначеного за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 09.11.2018 за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі , звільненого від відбування призначеного судом кримінального покарання з іспитовим строком 2 роки, зараховано покарання за попереднім вироком суду, обрано остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.04.2019 року вирок Олевського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року змінено та вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.02.2019 року близько 10.00 години ОСОБА_4 перебував в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у власності ОСОБА_5 . В цей час знаходячись в будинку в одній з кімнат ОСОБА_4 помітив тюнер Т2 марки «Romsat», який вирішив викрасти.

Для чого, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими шляхом вільного доступу, таємно здійснив повторне викрадення чужого майна, а саме тюнера Т2 марки «Romsat» із пультом дистанційного керування до нього, вартість якого згідно товарного чеку від 08.02.2019 року становить 660 грн., тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав та надав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Прокурор у судовому засіданні просить суд призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. Також прокурор зазначає , що речові докази слід повернути потерпілому та витрати на експертизу відсутні. Крім того, прокурор вважає, що слід обрати обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без його участі. Претензій до обвинуваченого не має. Просить суд суворо обвинуваченого не карати.
Прокурор та обвинувачений вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом огляду місця події від 11.02.2019 року з доданою фототаблицею з якого слідує, що працівниками поліції оглянута територія домогосподарства, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 та де був виявлений та вилучений тюнер марки«Romsat»;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2019 року з якого слідує, що працівниками поліції в приміщенні будинку , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 та дані слідчого експерименту зафіксовано на оптичний носій зберігання інформації, який додається;
- постановою про визнання об`єктів вилучених під час огляду місця пригоди речовими доказами від 19.02.2019 року, з якої слідує, що вилучений в ході огляду місця події тюнер марки «Romsat» визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні за № 0000049 від 12.02.2019 року та після проведення слідчих дій повернутий власнику ОСОБА_5 ;

-постановою про визнання об`єктів вилучених під час огляду місця пригоди речовими доказами від 21.02.2019 року, з якої слідує, що вилучений в ході огляду місця події пульт дистанційного управління чорного кольору до приставки Т2 марки «Romsat» визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні за № 0000049 від 12.02.2019 року та після проведення слідчих дій повернутий власнику ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується посередньо, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України , суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, та визнання вини обвинуваченим, його каяття, відсутність тяжких наслідків, суд, з урахуванням думки прокурора, вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки в межах санкції інкримінованої статті. Саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і матиме для нього достатню превентивну роль.
Статтею 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі. До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Прокурором в судовому засіданні надана суду копія вироку Олевського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року, зміненого ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.04.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, тому суд при призначенні міри покарання ОСОБА_4 вважає необхідним застосувати ч.4 ст. 70 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не був заявлений, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 становить 660,00 грн., яка відшкодована у повному обсязі.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи відсутні .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Крім того, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, оскільки обвинувачений на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі та відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70, 72,ч. 2 ст. 185 КК України ; ст.ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року за ч.3 ст.185 КК України, яким ОСОБА_4 засуджено до 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 рахувати з дня початку відбування покарання, призначеного вироком Олевського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року за ч.3 ст.185 КК України.
Речові докази:тюнер Т2 марки «Romsat» із пультом керування - повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Олевський районний суд Житомирської області
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1