Справа № 183/3399/15
№ 1-кп/183/138/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене 25.12.2014 року до ЄРДР за № 0000938, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 24.12.2014 року приблизно о 21.00 годині водій ОСОБА_3 , будучи особою раніше позбавленою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області права керування транспортними засобами, строком до 08.05.2019 року, керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD Eskort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , рухався по проїзній частині вул. Сучкова зі сторони вул. Радянської в напрямку вул. Декабристів м. Новомосковська Дніпропетровської області.

Під час руху по вул. Сучкова, навпроти центрального входу торгівельного комплексу «Фортуна», розташованого за адресою: вул. Плеханова буд. 2, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, водій ОСОБА_3 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо по смузі руху, по якій рухався ОСОБА_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б) та 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_3 вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якого пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: саден у тім`яній області голови, на лівій щоці, підборідді, животі, в області колінних суглобів; синців навколо лівого ока, у проекції правої ключиці, на правій гомілці, лівому стегні, в області лівого колінного суглобу; забитої рани на правій гомілці, переломів тім`яних, лівої скроневої та клиноподібної кісток черепу, груднини, правої ключиці, перших ребер справа та зліва, кісток правої гомілки (велико- та малогомілкових); крововиливів у м`яких покривних тканинах голови в тім`яній області, під м`якими мозковими оболонками в області тім`яних, потиличних, лобних та лівої скроневої доль головного мозку, в області мозочка, у речовині лівої лобної та лівої скроневої доль головного мозку, під плеврою легенів, у м`яких тканинах в області переломів, кров у шлуночках головного мозку, набряк головного мозку.

Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів або об такі при автомобільній травмі, незадовго до смерті.

Враховуючи характер та локалізацію знайдених тілесних ушкоджень, що в момент первинного контакту з травмуючим автомобілем, потерпіла знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні, та була звернута правим боком (або близькому до нього положенні) до травмуючого автомобіля, з подальшим її падінням на автомобіль та відкиданням на дорожнє покриття.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та призвели до смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 21.00 годині по вул. Сучкова, навпроти центрального входу торгівельного комплексу «Фортуна», розташованого за адресою: вул. Плеханова, 2, м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , надані стороною обвинувачення, а саме:

-показання потерпілої ОСОБА_6 , надані нею під час судового розгляду, про те, що 24.12.2014 року після 21.00 години сини чоловіка її мами зателефонували їй та повідомили про те, що її мати загинула внаслідок дорожньо-транспортного пригоди. Вночі 24.12.2014 року вона поїхала до м. Новомосковська Дніпропетровської області. Її матір була вдовою. Обвинувачений через 2 дні після поховання потерпілої звертався з пропозицією матеріальної допомоги в сумі 5000 грн. Її матір не вживала алкогольні напої.

Також ОСОБА_6 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити, мотивуючи тим, що моральна шкода полягає в тому, що вона втратила рідну людину;

- витяг з кримінального провадження, внесеного 25.12.2014 року до ЄРДР за № 0000938

(т. 1, а.п. 99);

- протоколи огляду та додаткового огляду місця дорожньо-транспортної події від 24.12.2014 року, під час проведення яких було оглянуто місце ДТП, а також схема та фототаблиця до протоколу огляду місця ДТП

(т. 1, а.п. 101-106, 107, 108-118, 134-139);

- постанова від 25.12.2014 року про визнання речовим доказом автомобіля марки «FORD Eskort», реєстраційний номер НОМЕР_1

(т. 1, а.п. 119);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 00.05 годині 25.12.2014 року за № 192, відповідно до якого було оглянуто ОСОБА_3 , та ознак сп`яніння не виявлено

(т. 1, а.п. 122);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , відповідно до якого власником автомобіля марки «FORD Eskort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7

(т. 1, а.п. 123);

- акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці, під час проведення якого обстежено ділянку, розташовану поблизу будинку АДРЕСА_2

(т. 1, а.п. 125-126);

- довідка в.о. начальника відділу агрометеорології та агрометпрогнозів Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології, відповідно до якої за даними метеостанції Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області 24 грудня 2014 року з 03.40 до 05.50 години спостерігався слабкий дощ. Кількість опадів складала 1,1 мм. З 21.00 години до 24.00 години відмічався серпанок, видимість при якому часом погіршувалась до 1 км. За добу 24 грудня 2014 року спостерігалося: температура повітря середня 5,2° тепла, максимальна 6,4° тепла, мінімальна 2,2° тепла; відносна вологість повітря середня 83%, мінімальна 69%; хмарність загальна та нижня 6 балів; максимальна швидкість вітру з урахуванням поривів досягла 14 м/с, напрямок південно-східний; сніговий покрив відсутній, ґрунт талий

(т. 1, а.п. 127);

- висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 423-Е від 05.01.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 423-Е/Д від 10.01.2015 року, відповідно до якого при експертизі трупа встановлено тілесні ушкодження у вигляді: саден у тім`яній області голови, на лівій щоці, підборідді, животі, в області колінних суглобів; синців навколо лівого ока, у проекції правої ключиці, на правій гомілці, лівому стегні, в області лівого колінного суглобу; забитої рани на правій гомілці, переломів тім`яних, лівої скроневої та клиноподібної кісток черепу, груднини, правої ключиці, перших ребер справа та зліва, кісток правої гомілки (велико- та малогомілкових); крововиливів у м`яких покривних тканинах голови в тім`яній області, під м`якими мозковими оболонками в області тім`яних, потиличних, лобних та лівої скроневої доль головного мозку, в області мозочка, у речовині лівої лобної та лівої скроневої доль головного мозку, під плеврою легенів, у м`яких тканинах в області переломів, кров у шлуночках головного мозку, набряк головного мозку.

Всі знайдені тілесні ушкодження у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку призвели до смерті ОСОБА_8 , виникли від дії тупих твердих предметів або об такі, можливо при автомобільній травмі, незадовго до смерті.

Смерть її настала від закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, які призвели до набряку головного мозку.

Враховуючи характер та локалізацію знайдених тілесних ушкоджень, що в момент первинного контакту з травмуючим автомобілем, потерпіла знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні, та була звернута правим боком (або близькому до нього положенні) до травмуючого автомобіля, з подальшим її падінням на автомобіль та відкиданням на дорожнє покриття.

При судово-токсикологічному дослідженні у крові трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,76 проміле, що відповідно до живих осіб може відноситися до алкогольного сп`яніння середнього ступеню.

Можливо, що в момент первинного контакту з травмуючим автомобілем потерпіла знаходилася у вертикальному або близькому до нього положенні та була звернута правим боком (або близькому до нього положенні) до травмуючого автомобіля, з подальшим її падінням на автомобіль та відкиданням на дорожнє покриття. Встановити, рухалась потерпіла чи ні під час травмування автомобілем, не представляється можливим

(т. 1, а.п. 140-141, 142);

- висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 70/29-311 від 26.05.2015 року, відповідно до якого визначити експертним шляхом розташування місця наїзду щодо меж проїзної частини й нерухомих орієнтирів (у метрах) не надається можливим. Однак, можливо стверджувати, що місце наїзду, розташоване на проїзній частині, призначеній для руху транспортних засобів в сторону вул.. Декабристів, та на деякій відстані перед розташуванням трупа, якщо його не переміщували. Швидкість руху автомобіля «Форд Ескорт» перед початком гальмування була не менш ніж 53,9 км/год. Показання ОСОБА_3 в частині того, що автомобіль «Форд Ескорт» під його керуванням рухався зі швидкістю 60 км/год, - спроможні з технічної точки зору

(т. 1, а.п. 159-161);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 70/27-319 від 28.05.2015 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці водій автомобіля «FORD Eskort», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху.

При заданому механізмі пригоди, в діях водія автомобіля ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається.

При заданому механізмі пригоди дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В умовах місця події водій автомобіля ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до лінії руху пішохода.

(т. 1, а.п. 163-165);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 3386-16 від 19.04.2017 року, відповідно до якої у заданій дорожній обстановці, при заданих ухвалою вихідних даних, водію автомобіля «Ford Eskort» ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.2, 12.3, 19.1 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з заданих ухвалою вихідних даних, водій автомобіля «Ford Eskort» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду (що регламентовано вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України).

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих ухвалою вихідних даних, в діях водія автомобіля «Ford Eskort» ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Невідповідності в діях водія автомобіля «Ford Eskort» ОСОБА_3 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Невідповідностей в діях водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.2, 19.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається.

Оцінка дій пішохода ОСОБА_8 відносно відповідності вимог Правил дорожнього руху України не потребує використовування спеціальних автотехнічних знань

(т. 2, а.п. 68-74);

- протокол огляду предмета від 18.02.2015 року, під час проведення якого оглянуто лазерний диск DVD-R, який надала ОСОБА_9 , та пояснила, що на даному диску мається відеозапис з камери зовнішнього спостереження торгового комплексу «Фортуна», та на диску мається відеозапис, тривалістю 1 година, та на записі видно безпосередній наїзд автомобіля білого кольору на пішохода на вул.. Сучкова м. Новомосковська. В ході огляду диск вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження

(т. 1, а.п. 128-129, 130);

- протокол огляду відеозапису від 19.02.2015 року, під час проведення якого оглянуто лазерний диск DVD-R. При перегляді встановлено, що запис проводився камерою зовнішнього спостереження торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по вул. Плеханова, 2, м. Новомосковська Дніпропетровської області. Відео знято у темний час доби. Відеозапис довжиною часу з 00.00.01 години до 01.00.01 години. Коли таймер часу перебуває на 00.57.30 години, на відеозапису видно, як на лавці біля торгівельного комплексу «Фортуна» знаходяться шестеро осіб, з яких одна дівчина, за ними розташовані два автомобілі «Мазда» та «ВАЗ» із шашкою таксі. Зі сторони правого кута магазину «Мінімаркет» з`являється силует людини, який рухається зі сторони магазину «Мінімаркет» у напрямку автодороги по вул. Сучкова м. Новомосковська, також силуетно видно, як пішохід рухається в темпі кроку. Далі на вказаному відеозапису, в оглядовості якого перебуває автодорога, яка проходить по вул. Сучкова зі сторони вул. Радянської у напрямку вул. Декабристів м. Новомосковська, на відео у верхньому правому куті, а саме зі сторони вул. Радянської, за часом таймеру 00.57.37 години з`являється автомобіль світлого кольору, який, не змінюючи напрямку, у часі за таймером 00.57.38 години здійснює наїзд на пішохода та понятими вказано, що даний автомобіль в момент наїзду на пішохода рухається з увімкненим ближнім світлом фар, де в подальшому зупиняється біля правого краю проїжджої частини за напрямком свого руху

(т. 1, а.п. 131-132);

- постанова від 18.02.2015 року про визнання речовим доказом електронного носія диска формату DVD-R, який долучено до матеріалів кримінального провадження

(т. 1, а.п. 133).

Крім того, судом були досліджені докази, надані стороною захисту, а саме:

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в якості свідка показав та розповів про обставини ДТП

(т. 1, а.п. 223-226);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 9 від 24.06.2015 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці перевагу на подолання ділянки проїжджої частини дороги в місці ДТП мав водій автомобіля «Форд Ескорт» ОСОБА_3 .

З технічної точки зору дії учасників даної ДТП в даній дорожній обстановці регламентувались: пішохода ОСОБА_8 - вимогами п.п. 4.4, 4.8, 4.14а Правил дорожнього руху України; водія автомобіля «Форд Ескорт» ОСОБА_3 - вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

При заданих вихідних даних водій автомобіля «Форд Ескорт» не мав технічну можливість зупинитися до місця наїзду. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, дії пішохода ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 4.8, 4.14а) Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з даними ДТП

(т. 1, а.п. 242-247);

- показання експерта ОСОБА_10 , надані ним в судовому засіданні про те, що експерт складає висновок на підставі наданих даних та затверджених методик. Він не відповів на останнє питання висновку, оскільки для цього йому були необхідні додаткові дані, а не лише дії водія ОСОБА_3 . Висновки, надані ним в результаті проведення експертизи, підтвердив, виходячи саме з цих даних;

- показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним в судовому засіданні про те, що він не порушував Правила дорожнього руху України, їхав зі швидкістю не більше 60 км/год. Пішохід ОСОБА_8 перебігала дорогу у невстановленому місці, об`єктивно побачити її до зіткнення він не міг.

Крім того, судом були досліджені докази, надані стороною обвинувачення, а саме: рапорт оперативного чергового Новомосковського МВ від 24.12.2014 року щодо надходження повідомлення про ДТП. Суд вважає, що зазначений рапорт не є доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки не доводить винуватість та не спростовує обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом були досліджені всі надані сторонами кримінального провадження докази. Інших доказів надано суду не було. При цьому суд зазначає, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000938 зазначені й інші докази, які сторонами кримінального провадження суду надані не були.

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що під час судового розгляду сторонам кримінального провадження були створенні умови для надання суду доказів. Однак, як сторона обвинувачення, потерпіла, так і сторона захисту відмовилися від доказів у виді показань свідків.

У відповідністю з ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Аналізуючи всі наведені докази, досліджені безпосередньо в судовому засіданні, суд дійшов до таких висновків.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ст. 286 частинах 1, 2 або 3 КК України, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків, і перебувають із ними у причинному зв`язку.

Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 286 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.12.2014 року, крім слідчого, який проводив огляд, приймали участь «експерт СМЕ, слідчий Новомосковського МВ, інспектор ВДАІ Новомосковського МВ», поняті, та ОСОБА_3 . При цьому з протоколу огляду неможливо встановити, чиї підписи знаходяться в кінці протоколу, оскільки взагалі учасниками, які брали участь у проведенні процесуальної дії, були 7 осіб, в той же час в протоколі наявні тільки 6 підписів. В схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є невід`ємною частиною до протоколу огляду, наявні лише 4 підписи замість обов`язкових 7.

Таким чином судом встановлено, що протокол огляду місця події не містить підписи, щонайменше, одного з учасників слідчої дії. А схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди щонайменше 3 учасників.

Враховуючи такі обставини, суд приходить до висновку про те, що протокол огляду місця події та схема до вказаного протоколу є недопустимими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Розглядаючи справу № 162/512/16-к, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, а відповідно до вимог частини другої цієї статті кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

ВС зауважив, що пунктом 1 частини третьої статті 87 КПК України передбачено, що недопустимими доказами є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, особа, яка керувала автомобілем в даному випадку, була одна це ОСОБА_3 , інша особа, яка була учасником ДТП, загинула. Отже, слідчий чи прокурор на час допиту ОСОБА_3 в якості свідка вчинили дії, спрямовані на отримання показань від нього.

Це в кінцевому результаті привело до того, що показання ОСОБА_3 в якості свідка, зокрема, в частині зазначення ним швидкості руху транспортного засобу, лягли в основу висновків експерта та встановленням останнім причинного зв`язку між подіями та наслідками даного ДТП. Це, на думку суду, привело до істотних порушень прав людини і основоположних свобод ОСОБА_3 , які полягали у порушенні права на мовчання та свободи від самовикриття.

Слід також зазначити, що порушення прав людини і основоположних свобод ОСОБА_3 , які полягали у порушенні права на мовчання та свободи від самовикриття, містяться й протоколі проведення слідчого експерименту від 06.05.2015 року, під час проведення якого ОСОБА_3 також приймав участь в якості свідка.

Також порушення прав людини і основоположних свобод ОСОБА_3 , які полягали у порушенні права на мовчання та свободи від самовикриття, суд констатує з тих причин, що у висновках судово-автотехнічних експертиз за вихідні дані щодо швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , взяті саме його показання 60 км/год, а не встановлена самими експертами швидкість 53.9 км/год або 54 км/год.

Так, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 70/27-319 від 28.05.2015 року, при заданому механізмі пригоди дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до вказаного висновку експерта, обставини пригоди та вихідні дані йому були відомі з постанови про призначення судової експертизи. До цих обставин та вихідних даних віднесені, в тому числі: конкретна видимість пішохода на прохідній частині в умовах місця пригоди: 46.6 м; видимість елементів дороги в напрямку руху автомобіля «Ford Escort»: 37.6 м; швидкість руху автомобіля «Ford Escort» - 60 км/год; на проїзній частині дороги після ДТП зафіксований слід гальмування шин лівих коліс автомобіля «Ford Escort» до зупинки, довжиною 21.8 м; пішохід перетинав проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Ford Escort», та з моменту початку руху по проїзній частині дороги до моменту наїзду подолав: 4.3 м (темп руху пішохода взято згідно табличних даних, як для жінки у віці від 60 до 70 років при її русі у темпі швидкого шагу); небезпека для руху водія автомобіля «Ford Escort» виникла в момент, коли його водій мав об`єктивну можливість виявити пішохода на проїзній частині.

Отже, всі обставини пригоди та вихідні дані стали відомі експертові саме з постанови про призначення експертизи, самим експертом вони сумніву не піддавалися, і саме ці відомості лягли в основу висновку експерта. При цьому стороною обвинувачення суду самі ці постанови не надавалися. Ця обставина викликає наведений висновок експерта «поза розумні сумніви».

Враховує суд також і той факт, що протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2015 року містить в собі письмові зауваження захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_11 . Так, останнім зазначено, що погодні умови на день ДТП та погодні умови на час проведення слідчого експерименту були різні, що, на його думку, призвело до того, що понятими був легко помічений статист-пішохід. Цей факт також викликає у суду сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 «поза розумні сумніви».

Також суд враховує, що протокол огляду місця події від 24.12.2014 року суд вважає недопустимим доказом, а тому суд врахував доктрину «плодів отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року та «Яременко проти України» від 30 квітня 2015 року, згідно з якими визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі, тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого доказу, самі є недопустимими як докази.

Крім цього, судом було досліджено також висновок судової автотехнічної експертизи № 9 від 24.06.2015 року, наданий суду стороною захисту. Відповідно до зазначеного висновку при заданих вихідних даних водій автомобіля «Форд Ескорт» не мав технічну можливість зупинитися до місця наїзду. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, дії пішохода ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 4.8, 4.14а) Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з даними ДТП.

Таким чином, при однакових заданих вихідних даних висновки обох експертиз є діаметрально протилежними.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що виразилося у постановленні судом ухвали від 08.06.2016 року про призначення авто-технічної експертизи. За клопотанням сторони обвинувачення в ухвалі суду були зазначені знову ті вихідні дані, які надавалися експертам для проведення судової автотехнічної експертизи № 70/27-319 від 28.05.2015 року та судової автотехнічної експертизи № 9 від 24.06.2015 року.

Оскільки судом вже визнано недопустимими доказами протокол огляду місця події від 24.12.2014 року та схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що доктрина «плодів отруєного дерева» повинна бути застосована для всіх похідних від протоколу огляду доказів, а саме: висновків судової автотехнічної експертизи № 70/27-319 від 28.05.2015 року, судової автотехнічної експертизи № 9 від 24.06.2015 року, судової автотехнічної експертизи № 3386-16 від 19.04.2017 року, шляхом визнання вказаних доказів недопустимими.

Таким чином суд, проаналізувавши об`єктивну сторону злочину у даному кримінальному провадженні, а саме першу з її обов`язкових ознак - суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), вважає, що під час розгляду даного кримінального провадження не встановлено наявність цієї ознаки в діях ОСОБА_3 .

Другою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті). У даному кримінальному провадженні такі наслідки наступили, вони виразилися в настанні в результаті ДТП смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду розглянув справу № 732/138/18 та зазначив, що дійсно у справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових автотехнічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання. Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 242 КПК України, призначення таких експертиз не є обов`язковим. У деяких випадках обставини ДТП можуть бути встановлені на підставі дослідження сукупності інших доказів.

Оскільки судом висновки трьох експертиз визнані недопустимими доказами, суд розглядає в сукупності інші надані сторонами кримінального провадження докази, які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження.

Так, під час судового розгляду судом неодноразово досліджувався доказ, а саме лазерний диск DVD-R, на якому мається відеозапис з камери зовнішнього спостереження торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За часом таймеру 00.57.37 години на відеозаписі з`являється автомобіль світлого кольору, який, не змінюючи напрямку, у часі за таймером 00.57.38 години здійснює наїзд на пішохода. Необхідність в неодноразовому перегляді вказаного диску виникла саме з тих підстав, що важко було помітити безпосередньо пішохода на проїзній частині дороги, оскільки ця ділянка дороги погано освітлена, пішохід був у темному одязі, покриття дороги від опадів також було темне.

Цей доказ в сукупності з актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці, з довідкою в.о. начальника відділу агрометеорології та агрометпрогнозів Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології, з показаннями самого ОСОБА_3 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, дають підстави суду вважати, що ОСОБА_3 вимог ПДР України не порушував.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу № 372/2613/18, підкреслив, що згідно з п. 14 Правил дорожнього руху України кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Розглядаючи третю обов`язкову ознаку об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: причинний зв`язок між діянням і наслідками, суд вважає, що такої ознаки щодо ОСОБА_3 не встановлено, оскільки судом встановлена відсутність першої обов`язкової ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За відсутності інших доказів, які б могли бути надані суду сторонами кримінального провадження, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, суд вважає відсутність в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта в даному кримінальному провадженні підстав аналізувати наявні докази з метою встановлення винної особи в настанні даної ДТП.

Потерпілою ОСОБА_6 подано позовну заяву та уточнення до неї про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 45560,89 грн та моральну шкоду в сумі 150000 грн. Суд вважає, що у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдати у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Речовий доказ у вигляді електронного носія диска формату DVD-R, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1, а.п. 133).

Речовий доказ у вигляді автомобіля марки «FORD Eskort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 45560,89 грн та моральної шкоди в сумі 150000 грн - залишити без розгляду у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1