Справа № 308/5600/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 10 травня 2020 року, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лінці, Ужгородського району, громадянина України, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи у належному громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинку за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийняв зі своєї правої кишені штанів ніж, який приніс з собою, та стиснувши його в правій руці, наніс ОСОБА_6 один зворотній удар ножем в область лівої половини грудної клітини в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичного експерта №214 від 20.05.2020, на момент судово-медичного обстеження на тілі громадянина ОСОБА_6 , виявлено вшиту вузловими швами рану в лівій половині грудної клітини. Згідно даних медичної довідки, заповненої на його ім`я, у нього виявлено: «Колота-різана рана лівої половини грудної стінки з пошкодженням великого грудного м`язу.» Вищевказане тілесне ушкодження, згідно даних медичної довідки, могло виникнути внаслідок дії гострого предмету, який володіє колючо-ріжучими властивостями по механізму проколювання з розрізанням, при цьому йому було спричинено одне тілесне ушкодження. По давності виникнення вищевказане тілесне ушкодження, згідно даних медичної довідки, вкладається в час події, яка мала місце 09.05.2020 і могло виникнути при обставинах на які вказує потерпілий. Дане тілесне ушкодження потягло за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Враховуючи характер, локалізацію вищевказаного тілесного ушкодження, виявленого у гр. ОСОБА_6 , виключена можливість утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту.
За таких обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, а саме спричинив умисно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.
28.05.2020 року між прокурором та підозрюваним, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, за участю захисника, була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно угоди про визнання винуватості від 28.05.2020 року підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у зазначених в обвинувальному акті діяннях. Окрім того останній зобов`язується:беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та виконати покарання, передбачене угодою.
При цьому згідно угоди, потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором, про що надав відповідну заяву. Вказана заява міститься у матеріалах справи.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , за ч.2 ст. 125 КК України покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. В матеріалах провадження наявна письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 10 травня 2020 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з одної сторони, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України кваліфікуючими ознаками якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є проступком.
Окрім того, судом враховано позицію потерпілого в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , який в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором, про що надав відповідну заяву, яка міститься у матеріалах справи.
Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - беззастережне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують його покарання, не встановлено.
Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він сприяв розкриттю злочину, негативної характеристики по місцю проживання суду не надано, раніше не судимий. Тому суд вбачає за належне визначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості.
Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільного позову не заявлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.05.2020 року укладену прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 10 травня 2020 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з одної сторони та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 472 КПК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити узгоджене в угоді покарання за ч. 2 ст. 125 КК України: у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
Речові докази: ніж з синьою пластмасовою ручкою - знищити.
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1