Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Київ
справа № 636/3812/17
провадження № 51-1197км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого (відеоконференція) ОСОБА_6 ,
захисника (відеоконференція) ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року про залишення без розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року ОСОБА_6 призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки від 21.03.2017 року, який вчинений до постановлення першого вироку) у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів із врахуванням покарання, призначеного за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2017 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Далі призначено покарання (за злочини, які вчинено після постановлення першого вироку): за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у ніч на 21.03.2017 року в темний час доби, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, з метою таємного викрадення чужого майна проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , де за допомогою викрутки зняв скло у вікні та проник у будинок, звідки таємно викрав бензопилу «Раrtner P 3408», вартістю 2983,00 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, на початку вересня 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи у кафе «Е-40» поблизу с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, в ході розмови з потерпілою ОСОБА_9 запевнив останню в тому, що він зможе відремонтувати її майно. Після цього він отримав від неї належні їй мобільний телефон «НТС G-13», вартістю 550,00 грн., та планшет «Lenovo ТАВ А7», вартістю 1088,00 грн., при цьому не маючи наміру повертати їй майно, після чого вказане майно не повернув та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1638,00 грн.
У середині вересня 2017 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, в ході розмови з потерпілим ОСОБА_10 запевнив останнього в тому, що він зможе відремонтувати його майно, після чого отримав від нього належні йому планшет «Prestigio Multipad Wize 3131 3G», вартістю 1450,00 грн., та планшет «Prestigio Multipad tag1 3G», вартістю 875,00 грн., при цьому не маючи наміру в подальшому повертати йому майно, після чого вказане майно не повернув та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2325,00 грн.
Крім того, 18.09.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів заволодів шляхом викрадення офіційним документом, а саме банківською карткою АБ «Укргазбанк», що належить ОСОБА_11 , після чого зняв з неї в банкоматі грошові кошти в сумі 3700 грн.
Крім цього, 21.09.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з сараю грошові кошти у розмірі 100 000 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також 29.09.2017 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці на вулиці поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціального пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, не реагуючи на зауваження осіб, що знаходились поруч, висловлюючись нецензурною лайкою, використовуючи незначний привід з причини того, що раніше у господарки вищевказаного домоволодіння ОСОБА_11 скоїв крадіжки її грошових коштів й остання почала його з цього приводу, на його думку, ображати, почав стріляти з пневматичного пістолету по пластиковому вікну вищевказаного домоволодіння, при цьому пошкодивши скло та завдавши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 504,00 грн.
Не погоджуючись із цим вироком, засуджений поза межами строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не з`ясовував, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, а також не роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Окрім того, в апеляційній скарзі посилався на порушення його права на захист.
Також ним було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, яке він обґрунтував тим, що він є юридично неграмотним, а захисника йому призначено не було, й він не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, оскільки перебував в місцях позбавлення волі.
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року щодо нього залишено без розгляду, а апеляційну скаргу повернуто.

Своє рішення суддя мотивував тим, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції з аналогічним обґрунтування щодо причин його попуску, а тому засуджений реалізував своє право на звернення до суду з клопотанням про поновлення строку.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу судді апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд безпідставно залишив без розгляду клопотання про поновлення строку та скаргу повернув. При цьому вказує, що апеляційний суд не забезпечив його безоплатними захисником.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає, що касаційна скарга є не обґрунтованою та просить її відхилити.
Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
У п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 438 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 414 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Згідно з положеннями ст. ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. А вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається зі змісту ухвали судді апеляційного суду, клопотання засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року щодо нього було залишено без розгляду, а апеляційну скаргу було повернуто.
Суд касаційної інстанції вважає, що таке рішення судді апеляційного суду не ґрунтується на положеннях закону.
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 усвідомлюючи, що ним пропущений строк на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року щодо нього, вчергове звернувся до апеляційного суду з клопотанням про його поновлення. При цьому він навів певні причини пропуску строку, які, на його думку, є поважними.
Однак, суддя апеляційного суду, не надавши оцінки зазначеним причинам пропуску строку на предмет їх поважності, що має розглядатися колегіально згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, з непередбачених кримінальним процесуальним законом підстав залишив клопотання засудженого ОСОБА_6 без розгляду, а апеляційну скаргу повернув.
Беручи до уваги наведене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 433 КПК України, колегія суддів вважає, що зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним в розумінні положень ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки воно могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 412, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року про залишення без розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року й повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3