Справа № 579/840/19
Провадження № 1-кп/577/51/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, працює підсобним робітником у ТОВ «Благобудком», інваліда ІІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
15 лютого 2019 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував у приміщенні роздягальні пилорами, яка розташована на території Кролевецького ремонтного заводу за адресою: м. Кролевець Сумської області, вул. Шевченка, 86.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, яке належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи вказаний злочинний корисливий намір, розуміючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб та власника майна - ОСОБА_6 , який спав на лавці у вказаному приміщенні, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу з шафки ОСОБА_6 таємно викрав мобільний телефон марки «XIAOMI 6А 2/16» вартістю 2 737 грн 00 коп у силіконовому чохлі вартістю 80 грн 00 коп з флеш-накопичувачем micro SD Class 4 SD на 16 Gb вартістю 88 грн 00 коп, які належали потерпілому ОСОБА_6 .
Всього ОСОБА_3 викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно на загальну суму 2 905 грн 00 коп.
З викраденим майном ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд .
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/510е від 11 березня 2019 року вартість телефону марки «XIAOMI 6А 2/16» становить 2 737 грн 00 коп, силіконового чохла - 80 грн 00 коп, флеш-накопичувача micro SD Class 4 SD с - 88 грн 00 коп,
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю та надав показання, що у лютому 2019 року він працював на пилорамі, яка розташована на території Кролевецького ремонтного заводу за адресою: АДРЕСА_3 . 15 лютого 2019 року близько 16 год. 00 хв. він зайшов до приміщення роздягальні пилорами та побачив працівника ОСОБА_6 , який спав на лавці. Він знав, що у ОСОБА_6 є мобільний телефон, який він зберігає у своїй шафці у приміщенні роздягальні та вирішив викрасти вказаний телефон. Розуміючи, що його ніхто не бачить, а ОСОБА_6 спить, він відкрив дверцята шафки, якою користувався ОСОБА_6 та яка була незамкнутою, та взяв мобільний телефон марки «XIAOMI 6А 2/16» у силіконовому чохлі із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та з флеш-накопичувачем micro SD. З викраденим майном він залишив приміщення роздягальні пилорами та вказаний телефон у подальшому 16 лютого 2019 року він продав у м. Конотопі Сумської області за 1 900 грн 00 коп. 17 лютого 2019 року до нього додому прийшли працівники поліції та він зізнався про викрадення ним телефону. В цей же день він поїхав до м. Конотопа Сумської області, де викупив телефон та повернув його ОСОБА_6 . Він згоден з вартістю викраденого ним майна. Щиро розкаюється у вчиненому, примирився із потерпілим, прохав у нього пробачення, відшкодував заподіяні потерпілому збитки. Прохає не призначати йому сувору міру покарання та при призначенні покарання врахувати, що на даний час він працює підсобним робітником у ТОВ «Благобудком» та отримує заробітну плату в розмірі 4 500 грн на місяць, він також отримує пенсію як інвалід ІІІ групи в розмірі 3 800 грн на місяць. Крім того він підробляє тимчасовими заробітками, в цілому його дохід на місяць становить близько 12 000 грн.
Таким чином, вина ОСОБА_3 повністю доведена та своїми діями щодо таємного викрадення 15 лютого 2019 року належного ОСОБА_6 майна ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить: обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Кролевецьким районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області за дорученням суду, з урахуванням соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, була складена досудова доповідь, відповідно до якої орган пробації, враховуючи інформацію, яка характеризує обвинуваченого, спосіб його життя, дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі неможливе і може становити небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб (а.с. 61-62).
Проте суд не погоджується із висновком органу пробації в частині того, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише при призначенні йому реальної міри покарання у виді обмеження волі, оскільки вказаний висновок не узгоджується із даними, які характеризують особу обвинуваченого: ОСОБА_3 раніше не судимий. позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілим ОСОБА_6 , а також з урахування того, що вказаний висновок був наданий органом пробації на час, коли ОСОБА_3 інкримінувалося вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також? що обвинувачений має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення редакції ч. 1 ст. 185 КК України, її санкція передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, новий закон про кримінальну відповідальність (Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII) частково посилює кримінальну відповідальність в частині збільшення розміру штрафу, а частково пом`якшує кримінальну відповідальність, виключаючи покарання у виді позбавлення волі.
Тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд приходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення (станом на 15 лютого 2019 року).
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлений не був.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/510е від 11 березня 2019 року в розмірі 572 грн 00 коп (а.с. 208 т. 1) підлягають стягненню з обвинуваченого, у відповідності зі ст. 124 КПК України, у прибуток держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України: мобілний телефон «XIAOMI 6А 2/16», силіконовий чохол, флеш-накопичувач micro SD Class 4 SD на 16 Gb, які повернуті під розписку потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 206, 207 т. 2 ) - залишити останньому.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн 00 коп (одна тисяча сімсот грн 00 коп).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 572 грн 00 коп (п`ятсот сімдесят дві грн 00 коп).
Речові докази у справі мобільний телефон марки «XIAOMI 6А 2/16», силіконовий чохол, флеш-накопичувач micro SD Class 4 SD на 16 Gb, які повернуті під розписку потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Сумської апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1