1-кп/621/17/21

У Х В А Л А

30 березня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження№0000720 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

встановив:
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від захисника ОСОБА_5 , який надавав йому правову допомогу на підстві договору про надання правової допомоги, укладеного між ним та адвокатом ОСОБА_5 з метою ефективного захисту.
Прокурор не заперечувала проти заявленого клопотання.
Захисник ОСОБА_5 зазначив, що дана позиція обговорена з обвинуваченим під час конфедеційної бесіди.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові документи, суд дійшов наступного.
Із договору про надання правової допомоги, укладеного між обвинуваченим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 , ордеру серії ХВ № 000104, вбачається, що адвокт ОСОБА_5 бере на себе обов"язки захисника прав та інтересів ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000720 (т. 2 а.с. 70-72)
Відповідно до ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.
Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.
Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього
Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у його рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.

Також у рішенні ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду.

Отже, забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника є важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні, як одного із обов`язкових аспектів більш широкої концепції - справедливого судового розгляду.

Питання дотримання цих складових права на захист у поєднанні із всебічною оцінкою щодо вини або невинуватості підсудного, а також наявністю та встановленням істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства через неучасть захисника у провадженні на різних стадіях можуть призвести до скасування судового рішення, як таких, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги, а відсутність приписів, спрямованих на реалізацію такого права, не повинна призводити до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_4 від захисника ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 54 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_4 від захисника ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: