У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні спільну апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000108 від 27.03.2021.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 25 травня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисники та підозрюваний просять ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянти вважають, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказують, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначають, що в порушення вимог ст. 350 КПК України, слідчим суддею не було розглянуто клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного запобіжного захисту у вигляді цілодобового домашнього арешту та заяви депутатів Прибужанської сільської ради про взяття підозрюваного під особисту поруку. Крім того, в порушення вимог ст.349 КПК України, під час судового розгляду не було проведено допит підозрюваного.

Звертають увагу, що судом при обранні запобіжного заходу не було враховано наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується заявами депутатів Прибужанівської сільської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про взяття на особисту поруку, які були надані суду до розгляду питання про обрання запобіжного заходу.

Наголошують, що під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 судом не врахований його стан здоров`я, а саме хронічна хвороба - цукровий діабет, та необхідність постійного медичного обстеження та лікування, що він здійснював за місцем мешкання. Крім того, після прийняття рішення судом першої інстанції, донька підозрюваного зверталася до родичів загиблих, яких визнано потерпілими, з метою надання фінансової допомоги.

Зауважують, що слідчим суддею в порушення вимог ст. 364 КПК України, не було проведено судових дебатів та стороні захисту і підозрюваному ОСОБА_7 не наданаможливість висловитися взагалі, що є істотним порушенням права на захист.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 27.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно до змісту підозри, 27 березня 2021 року, близько 11:32 години, в ранковий час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом марки «Kaiser S 3803», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухій, асфальтованій проїжджій частині автодороги Р-55 «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг», в напрямку від смт. Веселинове Миколаївської області до м. Вознесенськ Миколаївської області. Проїхавши повз під`їзний шлях до ТОВ «Нібулон», водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Розділу 34 ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не обравши безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а навпаки, на автодорозі Р-55 «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» (на її заокругленні ліворуч), на відстані 2,0 км. + 200,0 м. від м. Вознесенськ Миколаївської області, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався йому назустріч, в межах своєї смуги руху, із подальшим виїздом даного транспортного засобу (вантажного автомобіля) за межі проїжджої частини та наїздом на нерухому перешкоду у вигляді залізобетонної опори. В результаті вказаної ДТП водій автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 , та його пасажири ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці події.

27.03.2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України та 28.03.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання доведеним ризикам та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Підозра є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити аналогічне кримінальне правопорушення. Судом взято до уваги тяжкі наслідки від вчинення кримінального правопорушення, які полягають у загибелі трьох осіб, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним в інкримінованому правопорушенні, а також враховано той факт, що, ОСОБА_7 постійно здійснює керування вантажними транспортними засобами, при цьому ОСОБА_15 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості та вимог дорожніх знаків. В той же час, ОСОБА_15 не обмежений у здійснені права керування транспортними засобами.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянтів на те що, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Доводи захисників, щодо наявності у ОСОБА_7 певного захворювання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, слідчим суддею у своєму рішенні зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано стан здоров`я підозрюваного, при цьому матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства, з чим погоджується колегія суддів. Крім того, для надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою створена Державна установа «Центр охорони здоров`я ДКВС України». Відповідно до порядку надання медичної допомоги зазначеним особам узакладах охорони здоров`я ДКВС надаються екстрена медична допомога, первинна медична допомога, спеціалізована (вторинна) медична допомога. Медична допомога вказаним особам у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством. Екстрена медична допомога особам, які перебувають під вартою у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до Закону України "Про екстрену медичну допомогу" та Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012. А тому, при наявності певних захворювань та необхідності отримання лікування ОСОБА_7 має можливість отримати таке лікування у відповідних закладах охорони здоров`я.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді