Справа № 675/517/21
Провадження № 1-кп/675/61/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2021 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 03.03.2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білево Шепетівського (Ізяславського) району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, працюючого верстатником деревообробних верстатів в ТОВ «Планета-Юність», неодруженого, раніше неодноразово судимого, останні рази:

-14.08.2006 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області за ст.ст.15, 152 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років;

-21.03.2008 року вироком Ладижинського міського суду Вінницької області за ст.ст.391, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 3 місяці;

-17.05.2016 року вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2018 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вказаним вироком на невідбутий строк 10 місяців 18 днів,

увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , маючи непогашену та незняту судимість за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності.
Так, 26 лютого 2021 року, близько 17 години, ОСОБА_6 зайшов до багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де прослідував на третій поверх та постукав у вхідні двері квартири АДРЕСА_3 .
Двері квартири ОСОБА_6 відчинив неповнолітній син власниці квартири ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , після чого запросив його до вищевказаної квартири, де вони спільно на кухні пили чай.
Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_6 зайшов до однієї з її кімнат, де в той момент нікого не було, та побачив гаманець, який лежав на одній із полиць шафи, після чого в нього виник умисел, направлений на вчинення крадіжки.
Відтак, ОСОБА_6 з метою власного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із гаманця, який знаходився на полиці шафи, гроші в сумі 500 гривень та 5 євро, які поклав до кишені штанів, після чого залишив квартиру.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 670 гривень 72 копійки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення за вказаних обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Підтвердив, що дійсно 26.02.2021 року близько 17 години зайшов до квартири АДРЕСА_4 та викрав з гаманця, що знаходився у шафі, 500 гривень та 5 євро.
Суд, враховуючи визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів у справі. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_6 не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, що підтвердив в судовому засіданні, відтак відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що в час скоєння крадіжки, в її квартирі перебували лише її неповнолітні діти. Як вони їй розповіли наступного дня, до них у вхідні двері постукав невідомий чоловік та попросив кип`ятку. Вони зробили йому чай, потім каву. Як він вийняв гроші з гаманця та вийшов з квартири, вони не бачили. На наступний день, зранку потерпіла виявила, що з гаманця пропали грошові кошти в сумі 500 гривень та 5 євро, тоді діти їй розповіли про прихід напередодні невідомого чоловіка. 5 євро обвинувачений їй повернув, а 500 гривень, видані ним працівникам поліції, долучені до матеріалів кримінального провадження.

Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні також письмовими доказами.

Так, після внесення відомостей в ЄРДР про дане кримінальне провадження, слідчим з дозволу потерпілої та за її участі, а також за участі двох понятих, спеціаліста було оглянуто шафу, де знаходився гаманець з грошима, в квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується протоколом огляду від 13.03.2021 року та доданими до нього ілюстрованими таблицями.

Крім того, свідкам в кримінальному провадженні було пред`явлено фотознімки осіб чоловічої статі з метою проведення впізнання чоловіка, який 26.02.2021 року перебував в квартирі потерпілої, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , а також обмінював 5 євро на гривні. Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є дітьми потерпілої ОСОБА_5 , а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з чотирьох пред`явлених для впізнання фотознімків вказали на ОСОБА_6 . Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні проколами пред`явлення особи для впізнання від 10.03.2021 року, 11.03.2021 року, 13.03.2021 року. Вказані слідчі дії проведені за участю понятих з дотриманням вимог процесуального закону.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що на фотознімках, на які вказували свідки, зображений саме він.

З обвинуваченим, із залученням понятих та здійсненням відеозйомки, було проведено слідчий експеримент, під час якого він вказав в квартирі потерпілої на полицю в шафі, де виявив гаманець та вийняв з нього гроші в сумі 500 гривень та 5 євро, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2021 року з доданим до нього відеозаписом на CD-R диску. Крім того, під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_6 розповів про те, що, розшукуючи родичів у даному багатоквартирному будинку, постукав у вхідні двері квартири потерпілої. Йому відкрили двоє неповнолітніх хлопців, які дозволи йому увійти. Пив з ними чай, а потім вчинив крадіжку грошових коштів і вийшов з квартири.

Також ОСОБА_6 03.03.2021 року добровільно видано слідчому викрадені ним у потерпілої 500 грн. однією купюрою, що підтверджується його письмовою заявою.

Відповідно до протоколу огляду від 03.03.2021 року з долученими ілюстрованими таблицями вказана купюра була оглянута слідчим в присутності понятих, встановлено її серія та номер ЛГ 7882036.

Постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 03.03.2021 року купюра номіналом 500 гривень, ЛГ 7882036, 2011 року визнана речовим доказом в даному кримінальному провадженні та залишена при матеріалах кримінального провадження.

04.03.2021 року ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області на вказану купюру, добровільно видану обвинуваченим, накладено арешт.

Вказані докази, в своїй сукупності переконують суд у винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки. Крім того, обвинувачений, будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, маючи при цьому незняту та непогашену судимість в зв`язку із його вчиненням, знову вчинив злочин, передбачений ст.185 КК України, що відповідно до примітки до зазначеної статті вказує на наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі за вчинення корисливого злочину, відбував призначені судом покарання у виді позбавлення волі, водночас, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками з Ізяславської ЦРЛ, на даний час працевлаштований, про що свідчить лист ТОВ «Планета-Юність», характеризується посередньо відповідно до довідки-характеристики Ізяславської міської ради №572 від 23.03.2021 року.

Також судом береться до уваги досудова доповідь про обвинуваченого ОСОБА_6 , складена 26.04.2021 року, відповідно до якої він характеризується негативно. Крім того, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого згідно зі ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, думку органу з питань пробації щодо неможливості виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, думку потерпілої, яка просила призначити суворе покарання обвинуваченому, зважаючи, що останній вже був неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання реально, був звільнений за останнім вироком умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробив, маючи незняту та непогашену судимість, знову вчинив умисний корисливий злочин, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства для забезпечення цілодобового нагляду та контролю за його поведінкою. При цьому, підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.
Обираючи вид та міру покарання, суд зважає на те, що після вчинення злочину ОСОБА_6 офіційно влаштувався на роботу, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, а тому вважає за потрібне призначити йому покарання у виді арешту ближче до максимальної межі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
У зв`язку із призначенням покарання у виді арешту та з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків до набрання вироком законної сили, йому слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 21 години до 6 години.

При цьому, клопотання прокурора про обрання до набрання вироком законної сили обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню, адже під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, під час чого він виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Вказане свідчить, що такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого до вступу вироку в закону силу.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 04.03.2021 року, слід скасувати на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 174, 349 ч.3, 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 21 години по 06 годину.
Накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 04.03.2021 року арешт на грошову купюру номіналом 500 гривень, серія та номер ЛГ 7882036, 2011 року, скасувати.
Речовий доказ - грошову купюру номіналом 500 гривень, серія та номер ЛГ 7882036, 2011 року, яка зберігається у Відділі поліцейської діяльності №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Ізяславський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1