Справа № 461/6625/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/333/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хобі, Грузія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України - у виді 2 (двох) місяців арешту.

У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_9 на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 29.07.2020 року у виді тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 27.07.2020 року.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 29.07.2020 року у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 27.07.2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 27.07.2020 приблизно о 15 год. 45 хв., перебуваючи на території ринку «Галицький», що на пл. Соборній, 12, у м.Львові, умисно, за попередньою змовою в групі осіб, вчинили закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за обставин, коли розприділивши між собою ролі, ОСОБА_9 таємно викрав із кишені наплічної сумки ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» вартістю 44000 грн. у чохлі вартістю 500 грн. із сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 50 грн. та з метою уникнення викриття, передав викрадений ним мобільний телефон ОСОБА_7 , однак, їхні дії було помічено потерпілою, яка намагалась повернути викрадене у неї майно; тоді ОСОБА_9 та ОСОБА_7 намагалися втекти, утримуючи при собі викрадені речі, після чого їх затримано потерпілою та іншими відвідувачами ринку.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , 10.07.2020, приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи у парку «Цитадель» у м. Львові зі сторони вул. Грабовського, 18, придбав шляхом знахідки фольговий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, фольговий згорток із речовинною рослинного походження, поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору, поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною коричневого кольору, та, усвідомлюючи, що це наркотичні речовини, з метою приховання своєї протиправної діяльності, заховав їх в середину дезодоранту марки «Loreal» та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 17.09.2020 для власного вживання без мети збуту. В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції України у м. Львові, що по вул. Городоцька, 20, сказав своїй дружині ОСОБА_13 передати зазначений дезодорант марки «Loreal», яка не знала про його вміст, разом з іншими продуктами харчування. 17.09.2020, приблизно о 12 год. 10 хв., у кімнаті прийому передач Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19», що по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, у передачі для ув`язненого ОСОБА_9 , а саме в дезодоранті марки «Loreal» працівниками поліції виявлено та вилучено фольговий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, що згідно висновку експерта - є метадоном, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0.1520 грам, а також два поліетиленові пакети із порошкоподібною речовиною світло коричневого кольору та кристалічною речовиною білого кольору, у яких, згідно з висновком експерта - є PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 1,4006 грам.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити та виправдати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд кримінального провадження здійснено без допиту потерпілої та свідків. Вказує, що із показань обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що попередня змова на вчинення злочину з обвинуваченим ОСОБА_7 була відсутня. Крім того, про це стверджував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_7 . Також звертає увагу на тому, що викрадений мобільний телефон обвинувачений ОСОБА_7 повернув потерпілій добровільно до моменту його затримання. Зазначив, що обвинувачений мав умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Захисник ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_9 вину у вчиненому визнав частково. Вказує, що він визнає вину у вчиненні крадіжки, домовленості із ОСОБА_7 про вчинення злочину у нього не було. Зазначає, що всі докази у матеріалах кримінального провадження доводять лише подію злочину, але жодним чином не доводять вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України. Звертає увагу на тому, що розмір шкоди у кримінальному провадженні не встановлено.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому не підлягає перевірці судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, яка підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами.
Так, у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та показав, що 27.07.2020 р. зустрів біля Галицького ринку в м. Львові ОСОБА_7 , з яким познайомився напередодні. Вони вирішили піти на ринок. Перебуваючи на ринку побачив жінку, в якої був наплічник, з якого було видно мобільний телефон. Підійшов до неї впритул і викрав таємно із наплічника потерпілої мобільний телефон, який відразу передав ОСОБА_7 , що знаходився поруч. Останній взяв телефон і пішов в сторону виходу, за ним побігла потерпіла і просила повернути телефон. ОСОБА_7 телефон не повернув, а попрямував до виходу, де їх обох затримали працівники ринку.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та вказав, що зустрівшись із ОСОБА_9 27.07.2020 р. на зупинці транспортних засобів біля Галицького ринку, вирішив піти купити яблук. Він став у чергу, перед ним стояло в черзі двоє жіночок, ОСОБА_9 стояв поруч. В якийсь момент, останній дав йому в руки мобільний телефон, який він відразу сховав. За хвилинку почався шум, і він вирішив піти з ринку. Тоді його наздогнала незнайома жіночка і почала вимагати повернення телефону. Він відмовився віддати телефон і почав тікати до виходу, де його з ОСОБА_9 затримали працівники ринку. В подальшому працівники поліції вилучили в нього викрадений мобільний телефон потерпілої ОСОБА_14 .
Даними протоколу огляду предметів від 28.07.2020 року з якого вбачається, що предметом огляду є мобільного телефону «Iphone 11 Pro».
Даними протоколом огляду предмету від 28.07.2020 року, а саме компакт -диску типу DVD-R, на якому міститься файл з відеозаписом тривалістю 00:15:42 год. На вказаному відеозаписі фіксується торгівельний комплекс під накриттям, що знаходиться на території Галицького ринку у м. Львові. На вищевказаному відеозаписі зафіксовано, як свідок ОСОБА_15 наздогнала ОСОБА_7 , в котрого знаходився мобільний телефон потерпілої ОСОБА_14 . На вищевказаному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_7 втікає в сторону виходу із Галицького ринку.
В судовому засіданні суд безпосередньо дослідив вказаний відеозапис і пересвідчився у відповідності відтворених на відеозаписі обставин події вчиненого кримінального правопорушення встановленим обставинам справи.
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2020 року, підтверджується, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала серед пред`явлених їй осіб, особу під №4 ОСОБА_7 , який 27.07.2020 року, приблизно о 15.45 год., перебуваючи на ринку «Галицький», викрав у неї мобільний телефон, який не хотів повертати, і втікав з ринку.
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2020 року, підтверджується, що свідок ОСОБА_15 впізнала за рисами обличчя та тіло будові обвинуваченого ОСОБА_7 , який 27.07.2020 року, приблизно о 15.45 год., перебуваючи на ринку «Галицький», намагався втекти з викраденим телефоном потерпілої ОСОБА_14 .
Мотиви сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_16 відсутній склад злочину, а дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, так і про відсутність домовленості між обвинуваченими на вчинення злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні 27.07.2020 приблизно о 15 год. 45 хв., на території ринку «Галицький», що на пл. Соборній, 12, у м. Львові, закінченого замаху на грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, за обставин, коли розприділивши між собою ролі, ОСОБА_9 таємно викрав із кишені наплічної сумки ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» у чохлі із сім-карткою оператора «Київстар» та з метою уникнення викриття, передав викрадений ним мобільний телефон ОСОБА_7 , однак, їх дії було помічено потерпілою, яка намагалась повернути викрадене у неї майно; тоді ОСОБА_9 та ОСОБА_7 намагалися втекти, утримуючи при собі викрадені речі, після чого їх було затримано потерпілою та іншими відвідувачами ринку
Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розпочали свої дії як крадіжку, проте були виявлені потерпілою, і незважаючи на це, продовжили свої протиправні дії з метою заволодіння її майном.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
Крім того, про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину вказує узгодження співучасниками предмета злочину, місця, часу, способу вчинення та змісту функцій, які будуть здійснювати співучасники. Попередня змова може мати місце не лише в усній чи письмовій формі, а й за допомогою конклюдентних дій, зокрема, безпосередньо через поведінку співучасників, яка свідчить про їх намір вчинити злочин.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачені підтвердили, що ОСОБА_9 викрав у потерпілої мобільний телефон та одразу передав його ОСОБА_7 , який у свою чергу після виявлення потерпілою крадіжки почав втікати з місця події в сторону виходу із ринку.

Відеозаписом події злочину, який досліджений у суді першої інстанції, встановлено, як ОСОБА_7 втікає в сторону виходу із Галицького ринку від свідка, яка в подальшому його наздогнала та затримала.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а доводи сторони захисту про наявність у їхніх діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, з огляду на наявність первинного умислу на таємне викрадення чужого майна, є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з вказаних доказів вбачається узгодженість дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на вчинення кожним з них дій, які складають об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
Покликання захисників на те, що розгляд кримінального провадження відбувся без допиту потерпілої та свідків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки потерпіла ОСОБА_14 у зв`язку з тривалим перебуванням за межами України не могла з`явитися у судове засідання, а її представник адвокат ОСОБА_17 подав заяву про розгляд кримінального провадження у їхній відсутності.

Свідок ОСОБА_15 на виклик суду першої інстанції з`явилася в судове засідання від 02.12.2020 року, проте таке відклалося у зв`язку з клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому захисника.

В наступні судові засідання свідок не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином.

Доводи сторони захисту про те, що вартість телефону не встановлена, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки така встановлена зі слів потерпілої, та, окрім цього, не має значення для правильності кваліфікації дій обвинувачених

Колегія суддів вважає, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2021 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
вирок Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2021 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим які тримаються під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4