КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003680 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2020 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2020 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді арешту, на строк 2(два) місяці. Вирішено долю речових доказів. Стягнено з ОСОБА_6 процесуальні витрати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2020 року в кримінальному провадженні №0003680 відносно ОСОБА_6 , змінити у бік пом`якшення та застосувати покарання у виді штрафу.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_5 зазначає що судом ухвалено рішення, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки залишилися недослідженими обставини, з?ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, та висновки, викладені в ньому, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Крім цього, апелянт зазначає, що не було враховано особу засудженого. Також апелянт зазначає, що судом не враховано, що у нього на утриманні перебуває малолітня дочка, якій він регулярно допомагає, та не враховано наявність у ОСОБА_6 договору про співробітництво з ТОВ "СМАРТ ДРАЙВЕР", за яким він має середньомісячний дохід у розмірі 25 000 гривень.
За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_6 у липні 2020 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 160, у невстановленої органом досудового розслідування особи, умисно, безоплатно, незаконно, придбав одну таблетку білого кольору, що містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), масою 0,0215 г, що знаходилась у фрагменті блістера, який поклав до правої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим почав умисно незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.
У подальшому, ОСОБА_6 вказаний блістер з таблеткою білого кольору, що у своєму складі містить наркотичний засіб метадон, масою 0,0215 г, переніс за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та сховав у приміщенні кухні, де продовжив умисно, незаконно зберігати його, для власного вживання, без мети збуту.
Правова кваліфікація ОСОБА_8 органом досудового розслідування визначена як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_5 які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, їх пояснення, промови учасників в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_5 в інтресах обвинуваченого ОСОБА_8 подається лише в частині призначеного йому покарання. А тому, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а також кваліфікація його дій ? відповідно до положень ст.404 КПК України не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду, так як ніким не ставляться під сумнів.
Натомість, посилання захисника на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі через надмірну суворість, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як слідує із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при визначенні виду і міри покарання ОСОБА_6 цих вимог закону дотримався та врахувавступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, існування обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання обвинуваченого.

Зокрема судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу обвинуваченого, який не працює, суд позбавлений можливості обрати такий вид покарання як штраф (що за цей проступок передбачений у розмірі від 17 000 грн до 51 000 грн), вважаючи, що за даних обставин призначення такого покарання поставило б обвинуваченого у скрутне матеріальне становище та не буде відбуватися належним чином останнім, а отже є недієвим.
Крім того, суд не зміг обрати й наступний за суворістю передбачених видів покарань у цій санкції, а саме виправні роботи, оскільки обвинувачений офіційно не працює.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини провадження щодо вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з середньою освітою, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту.
З таким висновком також погоджується і апеляційний суд з огляду на ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 проступку, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, зважаючи на відсутність обтяжуючих та наявність пом?якшуючих обставин.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, саме покарання у виді арешту на строк 2 місяці, на думку колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , а також для запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.
У зв`язку з цим, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, призначене ОСОБА_6 покарання за своїм розміром не може бути визнане явно несправедливим внаслідок його суворості, оскільки судом першої інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав задоволення апеляційних вимог захисника.
Доводи апеляційної скарги захисника про перебування у нього на утриманні малолітньої дочки, якій він регулярно допомагає, та про те, що судом не враховано наявність у ОСОБА_6 договору про співробітництво з ТОВ "СМАРТ ДРАЙВЕР", за яким він має середньомісячний дохід у розмірі 25 000 гривень, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.
Стосовно договору про співробітництво між ТОВ "СМАРТ ДРАЙВЕР" та ОСОБА_6 від 31.08.2020 року, суд не може його взяти його до уваги як доказ, оскільки вказаний договір не відповідає загальним правилам укладення договорів, оскільки він є не підписаний сторонами укладеного договору і окрім цього до суду першої інстанції не надавався.
Вказане відповідає позиції, висловленій у постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц, де зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».
Відтак, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.
За таких обставин, оскільки в поданій апеляційній скарзі не наведено об`єктивних доводів чому призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни оскаржуваного вироку, як того просить апелянт.

Істотних порушень вимог КПК , які б потягли скасування вироку з призначенням нового розгляду, судом апеляційної інстанції не встановлено .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24.12.2020 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, ? залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 3 місяців з дня оголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/824/1746/2021

Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9

Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1