Справа № 165/540/18 Провадження №11-кп/802/41/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника засудженої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Старший інспектор Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 10.05.2018 року.

Своє подання інспектор мотивує тим, що 27.08.2018 року в Іваничівському МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області засудженій ОСОБА_7 було роз`яснено покладені на неї судом обов`язки і під розписку попереджено про відповідальність за ухилення від виконання покладених судом обов`язків та встановлено періодичність явки на реєстрацію в перший та третій вівторок кожного місяця. Засуджена ознайомлена із вказаними обов`язками під розписку.

Однак, ОСОБА_7 допустила порушення порядку умов відбування іспитового строку, а саме - без поважних причин не з`явилася для реєстрації 04.09.18, 18.09.18 та 05.02.19. Вказує, що інспектором МРВ філії ДУ «Центр пробації» засудженій оголошувались попередження, а також з нею проводились бесіди профілактичного характеру. Щодо неявки на реєстрацію засуджена надавала письмові пояснення, вказуючи на поважність об`єктивних причин неприбуття до МРВ 04.09.18 та 18.09.18 через потребу здійснювати сторонній догляд за матір`ю, яка в цей період знаходилась на стаціонарному лікуванні в місті Луцьку після перенесеного інсульту. Щодо неявки на реєстрацію 05.02.19 ОСОБА_7 також наступного дня, тобто 06.02.19 надала інспектору МРВ письмові пояснення, де вказала, що не з`явилася на реєстрацію у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, однак до лікувального закладу не зверталася, тому і не надала підтверджуючих документів.

З огляду на викладені обставини, інспектор МРВ філії ДУ «Центр пробації», просить скасувати звільнення від відбування основного покарання щодо засудженої ОСОБА_7 та направити її для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2020 року в задоволенні вищевказаного подання відмовлено.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що неявка засудженої на реєстрацію до відділу пробації не є достатнім та переконливим аргументом на підтвердження обставин, які б свідчили про умисне невиконання нею покладених обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, і фактично в даному випадку не носить системний характер. При цьому, засуджена адміністративних проступків чи злочинів за період іспитового строку не вчиняла, позитивно характеризується за місцем проживання, а також має двоє неповнолітніх дітей.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням прокурор подав на нього апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Іваничівського МРВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області. Вважає, що ухвала місцевого суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не застосуванням закону, який підлягав застосуванню, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального права. Вказує про те, що засуджена ОСОБА_7 під час іспитового строку систематично допускала неявку на реєстрацію в орган пробації, що свідчить про небажання останньої стати на шлях виправлення, а тому її на підставі ст.78 КК України слід направити для відбування призначеного покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора, який скаргу підтримав та просив її задовольнити, засуджену та її захисника, які вважають скаргу безпідставною та просять її залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Правові наслідки скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання передбачені ст.78 КК України та ст.165 КВК України.

Зокрема, у цих нормах передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано в повному обсязі.

Висновки суду про недостатність законних підстав для скасування звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням та направлення її для відбування покарання за обставин, вказаних в ухвалі суду, стверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, судом вірно було встановлено, і це підтверджується матеріалами провадження, що ОСОБА_7 вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 10.05.2018 року засуджено:

- за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей і грошових коштів на строк 2 роки;

- за ч.3 ст.191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей і грошових коштів на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей і грошових коштів на строк 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування цього покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

При постановці на облік в органі пробації 27.08.2018 року засуджену під розписку було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання встановлених судом обов`язків та наслідки систематичного вчинення адміністративних правопорушень.

Постановою органу пробації від 27.08.2018 року засудженій ОСОБА_7 визначено дні явки на реєстрацію - перший і третій вівторок кожного місяця.

Судом встановлено, що засуджена ОСОБА_7 04.09.18, 18.09.18 та 05.02.19 не з`явилася на реєстрацію, у зв`язку з чим була офіційно попереджена про наслідки невиконання обов`язків, покладених на неї судом.

Встановлено і те, що допустивши неявку на реєстрацію 04.09.18 та 18.09.18, наступного дня, тобто 19.09.18 ОСОБА_7 в орган пробації надала письмові пояснення, в яких вказала про причини неявки, зокрема необхідність здійснювати догляд за матір`ю, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в м.Луцьку після перенесеного інсульту. Дані обставини в судовому засіданні підтвердила сама засуджена. Також вказала, що фізично не змогла отримати довідку лікаря про здійснення нею догляду за матір`ю в умовах стаціонару.

Протягом жовтня 2018 року та січня 2019 року засуджена періодично, тобто два рази в місяць, прибувала на реєстрацію до органу пробації, а 05.02.19 допустила неявку в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, про що зазначила у поясненні, яке надала інспектору відділу наступного дня, тобто 06.02.19.

Дійсно, з матеріалів провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_7 під час іспитового строку неодноразово не з`являлась на реєстрацію у визначні їй дні в орган пробації, однак на наступний день надавала уповноваженій особі цього органу письмові пояснення про причини неявки, і як вірно вказав суд першої інстанції, така її неявка не носила системного характеру.

Водночас, як встановлено судом, засуджена ОСОБА_7 за час перебування на обліку в органі пробації, фактично позитивно характеризується, скарг на її поведінку до правоохоронного органу не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалась, а також нового злочину не вчинила. Крім того, сама засуджена вказувала про те, що вона виховує двоє неповнолітніх дітей та бажає виправитися, а її неявка на реєстрацію в орган пробації була зумовлена поважними причинами - доглядом за матір`ю, яка перебувала на стаціональному лікуванні в м.Луцьку.

А тому, проаналізувавши вищевказані норми законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що саме по собі неодноразове нез`явлення на реєстрацію в орган пробації в період іспитового строку за обставин наведених вище, не дає суду достатніх підстав, передбачених ст.78 КК України та ст.166 КВК України, прийти до висновку про небажання засудженої стати на шлях виправлення, та відповідно для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно неї.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, доводи прокурора про те, що після звернення до суду першої інстанції із поданням, засуджена ще не один раз допустила неявку в орган пробації, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, а лише підставою для повторного направлення до суду подання після застосування до засудженої повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання відповідно до положень ст.78 КК України та ст.166 КВК України, із наданням відповідних доказів з цього приводу. При цьому, колегія суддів вказує, що апеляційний суд зазначаючи про це, наперед не робить будь-яких висновків щодо наявності підстав для задоволення подання органу пробації або його відмови при повторному зверненні до суду з аналогічним поданням.

Усі інші доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19.05.2020 року щодо засудженої ОСОБА_7 , - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2020 року щодо засудженої ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді