ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6057/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1989/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської лбласті від 12 липня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахується з 31.05.2018 року.
Кінець строку відбування покарання 30.11.2021 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням щодо умовно-дострокове звільнення від покарання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що наявність у ОСОБА_7 двох заохочень у вигляді подяки, відбуття ним 2/3 строку покарання та відсутність будь-яких об`єктивних даних про сумлінне ставлення до праці не дають підстав вважати, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та те, що цілі покарання були досягнуті в більш короткий термін.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування вимог посилається на те, що по прибуттю до Темнівської колонії він був працевлаштований до промислової зони, але за станом здоров`я не зміг там працювати. На теперішній час працює нічним днювальним, що є тяжкою роботою. Вважає, що суд при ухваленні рішення прийняв до уваги лише його характеристику надану адміністрацією колонії, що є не правильним, оскільки характеристика не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2018 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 31.05.2018 року кінець строку - 30.11.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_7 з 31 травня 2018 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування в УВП №27 м.Харкова характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 25 вересня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_8 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 від 19 жовтня 2020 року, засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки два рази заохочувався адміністрацією установи; до промислової зони установи не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою установи; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу; намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; до виконання, передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативи не проявляє; участі у суспільному житті відділення не приймає; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо; соціально-корисні зв`язки досить слабкі. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довід свого виправлення, застосування до нього ст.81 КК України не доцільне.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_7 судимий з 2000 року; відбував покарання в місцях позбавлення волі; 22.08.2001 року був звільнений від призначеного покарання у виді позбавлення волі відповідно до Закону України» Про амністію» та в 2020 році засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України (умисне вбиство з корисливих мотивів вчинено групою осіб за попередньою змовою), ч.2 ст. 187 КК України (розбій вчинений групою осіб за попередньою змовою), ч.2 ст. 194 КК України (умисне знищення майна) за час відбування покарання до промислової зони установи не працевлаштований, заохочувався лише двічі.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, яка має стійку кримінальну спрямованість на систематичне скоєння злочинів.

Таким чином, висновки суду на час розгляду клопотання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від покарання залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -