Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/320/21
Номер провадження 1-кс/530/79/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2021 р. м. Зіньків
Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-
22.02.2021 року до суду надійшло клопотання начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні, вивчивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує заявлене клопотання, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.172 КПК України вважаю можливим розглядати клопотання без виклику підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.
Накласти арешт на домкрат чорного кольору та балонний ключ, які належать ОСОБА_6 та колесо з шиною марки «AMTEL NORT MASTER ST» 175/70 R 13, яке належить ОСОБА_4 на металевому диску, визначивши місцем їхнього зберігання кімнату зберігання речових доказів ВП №4 Полтавського РУП.
Виконання ухвали покласти на старшого дізнавача сектору дізнання ВП №4 Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .
Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Копію ухвали направити дізнавачу, прокурору, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Полтавського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1