Справа № 174/848/20
п/с 1-кс/174/31/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого,-

В С Т А Н О В И В:
25.01.2021 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій остання просить: скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.02.2021 року про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні №0000100, відомості про яке 12.03.2020 року внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України; зобов`язати слідчого СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 12.03.2020р., вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. В обґрунтування доводів скарги вказує на те, що в провадженні слідчого СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000100 зареєстроване за її заявою в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 12.03.2020 року за ч. 1 ст. 383 КК України.
Вона 01.02.2021 року в звернулася до слідчого з клопотанням в якому просила визнати її потерпілою, вручити їй відповідну пам`ятку та ознайомити з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 55 КПК України. 25.02.2021 року вона отримала копією постанови за підписом слідчого ОСОБА_4 від 19.02.2021р. про відмову у визнанні її потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Вважає постанову слідчого незаконною та безпідставною. Також зазначила, що права та обов`язки потерпілої у зазначеному кримінальному провадженні виникли у неї з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення, цим злочином їй було заподіяно моральну шкоду, але при ухваленні зазначеної вище постанови слідчий цього не прийняв до уваги, не врахував усіх обставин справи та посилався на неперевірені відомості.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участи.
Слідчий, в судове засідання не з`явився, своєю телефонограмою просив справу розглядати у його відсутність.
Прокурор в судове засідання не з`явився, просив розглядати скаргу без його участі, що не протирічить положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя вважає за можливе з урахуванням поданих клопотань розглянути скаргу на рішення слідчого за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді скарги. Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Ознайомившись зі змістом скарги, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови від 19.02.2021 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
В процесі судового розгляду з наданих матеріалів встановлено, що 12.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0000100 за зверненням ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
01.02.2021 року до СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло клопотання ОСОБА_3 , про визнання її потерпілою.
Постановою слідчого ОСОБА_4 від 19.02.2021 р відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , щодо визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000100 від 12.03.2020 року за ч.1 ст. 383КК України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами ч. 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Оскаржувана постанова мотивована тим, що на даному етапі проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні клопотання ОСОБА_3 є передчасним та не підлягає задоволенню, що в свою чергу позбавляє її права в отриманні пам`ятки потерпілого та можливості в ознайомленні з матеріалами справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані. Органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, як підставу для своїх рішень.
Отже, виходячи з меж постанови про відмову у визнанні потерпілою та скарги на вказану постанову, змістом яких визначено межі судового розгляду, слідчий суддя доходить висновку, що зміст оскаржуваної постанови про відмову у визнанні потерпілою не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України, оскільки слідчий обмежився лише посиланням на положення діючого законодавства, хоча з огляду на зазначені процесуальні норми, у випадку відмови у визнанні потерпілим, має виносити вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. Доказів не завдання ОСОБА_3 шкоди та посилання на матеріали кримінального провадження оскаржувана постанова не містить. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації, у зв`язку з чим, вона підлягає скасуванню і відповідна вимога скаржника - задоволенню.

Щодо зобов`язання службової особи вчинити певні дії, а саме, про зобов`язання слідчого вручити пам`ятку про прав та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні № 0000100 від 12.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, то в цій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки таке прохання порушує самостійність слідчого, визначену частиною п`ятою статті 40 КПК України та виходить за межі компетенції слідчого судді, який здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування, а не процесуальне керівництво розслідування справи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.02.2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.02.2021 року, про визнання її потерпілою, вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні № 0000100 від 29.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1