ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/591/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1348/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та інших учасників належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, тобто без виклику сторін за умови, що ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд справи з участю сторін, за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 29.12.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, продовжено дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до 26.02.2021 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що ризики, передбачені п.1,3 та .5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати на теперішній час.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 29.12.2020 року, та обрати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі вказав, що прокурор не надав доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК. Також вказав, що не допитано лише одного свідка, який перебуває під вартою, на якого вплив неможливий, а потерпілі по справі допитані. Вважає, що позиція потерпілого ОСОБА_7 заслуговує на увагу, оскільки він в судовому засіданні надаючи пояснення суду повідомив, що ОСОБА_6 не та особа, яка наносила йому удари, що на думку обвинуваченого, спростовує доводи прокурора щодо здійснення впливу обвинуваченим на потерпілих.

Звертає увагу суду на те, що має постійне місце проживання, від органів досудового розслідування не переховувався, до суду для обрання запобіжного заходу з`явився самостійно, має цивільну дружину та дитину.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи, що матеріали справи не містять клопотання апелянта про проведення судового засідання за участю сторін, відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 за його відсутністю, та за відсутності інших учасників провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як слідує з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.296, ч.3 ст.296, ч.4 ст.296 КК України, судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо останнього на 60 днів, тобто до 26.02.2021 року.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 була заслухана думка прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілого, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, передбачених п.1,3 та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.296, ч.3 ст.296, ч.4 ст.296 КК України, відповідальність за одне з яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Щодо відомостей про особу обвинуваченого, то ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не засуджений.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що існують обґрунтовані ризики передбачені ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились, взяв до уваги характер вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься, окрім інших, до категорії тяжких злочинів, відсутність відомостей про тяжкі захворювання, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений буде мати можливість переховуватись від суду, незаконно вплинути на потерпілих та свідків, та вчинити нові злочини.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд, та вважає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо неможливості вчинити вплив на свідків та потерпілих, оскільки вони не спростовують встановлену судом першої інстанції ту обставину, що на даний час триває дослідження доказів, в якому приймають участь потерпілі, та обвинуваченим заявлялись клопотання щодо повторного допиту свідків.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що він має постійне місце проживання, від органів досудового розслідування не переховувався, до суду для обрання запобіжного заходу з`явився самостійно, як на одну з підстав для скасування ухвали від 29.12.202о року, колегія суддів до уваги не бере, та як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали такі доводи були взяті до уваги судом першої інстанції, який обґрунтовано вважав, що ці обставини не можуть запобігти ризику втечі іншим чином, а ніж тримання останнього під вартою.

Наявність у обвинуваченого цивільної дружини та дитини, колегія суддів вважає, що це не є безумовною підставою для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки дана обставина існувала і на час вчинення злочинів, однак не стала стримуючим фактором для ОСОБА_6 від протиправних дій.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги, за доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 29.12.2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.02.2021 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4