ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 травня 2021 року.
Ухвала обгрунтована тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, він раніше судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, не має реєстрації на території України.
Суд першої інстанції зробив висновок, що з урахуванням стадії процесу, коли свідки обвинувачення не допитані, а матеріали кримінального провадження у тому числі протоколи допиту зазначених осіб відкриті стороні захисту, реально існують обґрунтовані ризики, що обвинувачений буде переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_8 з місця скоєння злочину не зник, саме він викликав швидку допомогу і дочекався співробітників поліції.
Захисник зазначив, що ні свідки, ні потерпіла не заявляли про наявність тиску на них зі сторони обвинуваченого, а тому ризик впливу на свідків та потерпілу не доведений.
Захисник вважає, що прокурором не доведено необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому є підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, і без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також впливати на свідків та потерпілу, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів також не приймає доводи захисника щодо відсутності вказаних ризиків, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_8 , може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4