Єдиний унікальний номер судової справи 201/4535/21
Номер провадження 1-кс/201/1396/2021
УХВАЛА
Іменем України

13 травня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.04.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст. ст. 303-307 КПК України, в якій просив суд зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури прийняти, невідкладно зареєструвати подану заяву від 28.04.2021 року про вчинення злочину до ЄРДР, передбачений ч. 2 ст. 371 КК України, відносно слідчої СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 .

В обґрунтування скарги вказав, що 28.04.2021 року звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, вчиненого слідчим СВ ПВ №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 . Станом на 06.05.2021р. вищезазначена зава про кримінальне правопорушення не розглянута, жодних відомості щодо внесення до ЄРДР заявникові не надано.

Скаржник в прохальній частині скарги просив розглянути скаргу без його участі та її задовольнити.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів скарги встановлено, що 28.04.2021 року він звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, вчиненого слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 .
В заяві адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 повідомив наступне.

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000055 від 21.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, якому, на його думку, завідомо незаконно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 .
Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000055 від21.01.2021 року здійснювали слідчі групи слідчих СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на чолі зі старшим групи слідчих ОСОБА_5 , де процесуальне керівництво здійснював прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 .
04.03.2021року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке складено слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , і погоджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 наразі Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра (відповідно до наказу Генерального прокурора України №40 від 17.02.2021 року починаючи з 15.03.2021 року) ОСОБА_7 .
09.03.2021року слідчий СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7
11.03.2021року слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00-06:00 годину.
Після обрання вказаного запобіжного заходу ОСОБА_4 , в повному обсязі виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся на виклики слідчого за першою вимогою. Відвідував своє робоче місце, завчасно повертався додому, де і перебував у період зазначений в ухвалі суду.
12.03.2021 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , на думку скаржника, діючи упереджено, без поважних на те підстав, звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на тримання під вартою.
22.03.2021року слідчим суддею Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.05.2021 року.
Звертає увагу на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося неуповноваженими на те особами, а саме всі слідчі дії у період часу з 21.01.2021 року по 23.02.2021 року, на його думку, є такими, що проведені незаконно, оскільки відповідно до наказу №1019 від 23.12.2020 року «Про організаційно - штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області» починаючи з 01.01.2021 року усі працівники поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області були виведені поза штатом та вже не мали повноважень на проведення слідчих дій як працівники поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, та мали діяти як працівники ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Далі, з 23.02.2021 року у матеріалах кримінального провадження вже з`являються нові відомості про посади працівників поліції як ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, однак проведення послідуючих слідчих дій після вказаної дати є незаконними та такими, що здійсненні із грубими порушеннями вимог ст. 216,218 КПК України.
У зв`язку із проведенням реорганізації поліції Дніпропетровській області прокурор мав визначити слідчий орган Національної поліції - ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, починаючи з дня внесення відомосте до ЄРДР, а саме з21.01.2021 року, оскільки наказ вступи в дію з 01.01.2021 року.
Тобто, процесуально, працівники національної поліції Дніпропетровської області стали функціонувати як ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з 01.01.2021 року.
Ігноруючи такі порушення, прокурор ОСОБА_7 лише 04.03.2021 року виніс постанову про визначення підслідності, у зв`язку із чим, усі слідчі дії до зазначеної дати є незаконними.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.
Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Тобто здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.
Скаржник вказує, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 органи досудового розслідування діяли поза межами визначених КПК повноважень.
Так, всупереч приписам чинного законодавства України, органи досудового розслідування з 21.01.2021 року по 04.03.2021 року, здійснювали досудове розслідування з порушенням визначеної ст. 216 КПК підслідності, в ході чого провели ряд слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, результати яких було покладено в основу обвинувачення та на підставі яких ОСОБА_4 , незаконно на думку скаржника, повідомлено про підозру та позбавлено волі.
На думку скаржника, своїми незаконними діями слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_7 вчинили дії, які порушують право останнього на захист своїх конституційних прав. Слідчий разом із прокурором достовірно знали, що під час подання клопотання до суду про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 вони посилалися на незаконно здобуті докази, які є недопустимими.
На думку скаржника, в діях слідчої СВ ПВ №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , є наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України щодо погодження протиправного клопотання слідчої ОСОБА_5 , про застосування до його підзахисного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 , які і стали підставою для винесення ухвали про тримання під вартою ОСОБА_4 , що є приводом для притягнення слідчої до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, просив зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Враховуючи вищевикладене, відомості до ЄРДР на підставі вказаної заяви не внесені, досудове розслідування не розпочато, тому заявник звернувся зі скаргою до слідчого судді.
Слідчий суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 17 цієї Конвенції говорить про те, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Всі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.

Статтею 8 цієї Декларації передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою скаржника порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженими особами не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві скаржника безпідставно не внесені до ЄРДР, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя також враховує положення ст.ст. 8, 9 КПК України, згідно яких в Україні діє верховенство права. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення № 298).

Підпунктом 1 п. 1 розділу 3 Положення передбачено внесення відомостей про повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення до Реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією, визначеною заявниками, а саме за ч.2 ст. 371 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.04.2021 року задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 від 28.04.2021р. про вчинення кримінального правопорушення.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1