Дата документу 26.07.2021 Справа № 310/5571/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/5571/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/744/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 29 серпня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 України, за наступних обставин.

На початку травня 2021 року у ОСОБА_7 виник умисел на незаконний збут психотропної речовини, обіг якого обмежено метамфітамін наркозалежним особам на території міста Бердянськ шляхом так званих «закладок».

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 у травні 2021 року вступив у злочинну змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, від якої ОСОБА_7 у визначених особою місцях в м. Дніпро повинен був отримувати розфасовану психотропну речовину та розкладати згортки з нею на території м. Бердянська, після чого повідомляти даній особі за допомогою додатку «Telegram», встановленому на мобільному телефоні ОСОБА_7 , про місцезнаходження згортків, тим самим збувати наркотичний засіб шляхом так званих «закладок».

Так, у вечірній час 28 червня 2021 року ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб за вказівкою невстановленої під час досудового розслідування особи, знаходячись в м. Дніпро, отримав розфасовану психотропну речовину, обіг якого обмежено метамфетамін, у кількості дванадцяти згортків, тим самим незаконно набув його та почав зберігати його в кишені своїх штанів з метою подальшого збуту. Далі, ОСОБА_7 незаконно зберігаючи при собі згортки з психотропною речовиною, поїздом, який прямував з м. Дніпро до м. Бердянська Запорізької області незаконно перевіз її на території м. Бердянськ, де почав зберігати її за адресою: АДРЕСА_3 , з метою збуту.

Далі, 29 червня 2021 року у вечірній час доби, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропної речовини, незаконно зберігаючи при собі згортки, у кількості не менше дев`яти згортків, в яких знаходилась психотропна речовина, обіг якої якого обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту переніс їх на земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_3 , де в землі сховав один згорток з кристалічною речовиною, тим самим, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно збув згідно висновку експерта №СЕ-19/108-21/7897 НЗПРАП від 30 червня 2021 року кристалічну речовину бежевого в складі якої виявлено психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін.

Після чого, 29 червня 2021 року у вечірній час доби ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропної речовини, незаконно зберігаючи при собі, вісім згортків, з психотропною речовиною, з метою подальшого збуту переніс їх на земельну ділянку, розташовану біля будинку АДРЕСА_4 , де був виявлений працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні з метою збуту, а також у збуті психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29 червня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000815 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 5-6).

29 червня 2021 року о 21 год. 35 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 23-25).

30 червня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 30-31).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором та слідчим недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаного ризику.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню
В обґрунтування своєї скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання на території м. Бердянська, не стали на заваді вчинення ОСОБА_7 свідомих злочинних дій, пов`язаних з незаконним набуттям та розповсюдженням психотропних речовин.
Зазначає, що відомості на підтвердження хронічного захворювання епілепсії, окрім заяв самого підозрюваного, який пояснив, що не перебуває на обліках в лікарні у зв`язку з такою, у суду та органу досудового розслідування відсутні, а обстеження перед поміщенням до ІТГ фактично не забороняє тримання підозрюваного у місцях позбавлення волі.
Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надана оцінка тому факту, що вилучена психотропна речовина призначалась за словами підозрюваного для продажу і явно свідчить про систематичність і усвідомленість незаконних дій ОСОБА_7 .
Вказує, що зі змісту оскаржуваної ухвали залишилось незрозумілим, чому ризики, передбачені п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження, адже актом освідування ОСОБА_7 від 29 червня 2021 року встановлений факт вживання ним психотропних речовин, і відповідно наркозалежність підозрюваного та можливість останнього продовжити свою злочинну діяльність, оскільки на придбання наркотичних засобів йому необхідні грошові кошти, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того зазначає, що суд першої інстанції посилається на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, що підтверджується в тому числі показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є дівчина підозрюваного, однак категорично відкидає можливість впливу його на її показання, наголошуючи на відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на думку прокурора є суперечливим та в кінцевому випадку може призвести до втрати одного з доказів винуватості у кримінальному провадженні. Вказане свідчить про наявність триваючого і реального ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в ухвалі суду не зазначена заборона спілкування підозрюваного зі свідком.
Звертає увагу на те, що перебуваючи цілодобово за місцем проживання і маючи доступ до мережі Інтернет і сайтів з розповсюдження наркотичних і психотропних речовин, ОСОБА_7 не маючи іншого джерела доходів, зможе безперешкодно займатись розповсюдженням психотропних речовин дистанційно, що свідчить на користь того, що інші більш м які запобіжні заходи не зможуть відвернути ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про задоволення клопотання слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, визначити розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 грн.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, зазначила, що 26 липня 2021 року обвинувальний акт було скеровано до суду, слідство закінчено. Доказів про порушення підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту немає.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судовому засідання апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що підозрюваний не порушує умов перебування під домашнім арештом. Вказав, що підозрюваний хворіє епілепсією.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаного ризику лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Проте, посилання на наявність ризиків, передбачених п.п 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування на теперішній час прокурором не надано.

Посилання на те, що запобігти ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливо тільки шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений в клопотанні слідчого ризик є мінімальним.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 р.).

Посилання прокурора на те, що 29 червня 2021 року висновком КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради встановлений факт вживання ОСОБА_7 психотропних речовин не свідчить про застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 29 серпня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4