Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/211/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу фактичного володільця - користувача арештованого майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 від 03.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Онуфріївського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000459 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, 02.05.2021 року, приблизно о 17:15 годині, невстановлена особа, рухаючись за кермом легкового автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу двору будинку АДРЕСА_2 , порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани обличчя, струсу мозку та перелому нижньої третьої гомілки ноги.

На вказаному автомобілі збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, тому до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень необхідно накласти арешт на вказане майно.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2021 року задоволено вказане клопотання.
Накладено арешт на автомобіль DAEWOO моделі «Lanos», 2001 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , державний номерний знак НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження його, як речового доказу у кримінальному провадженні №0000459 від 03.05.2021 року до прийняття рішення, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.
Роз`яснено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, згідно ст. 174 КПК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину, тобто відповідає критерієм, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Постановою слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 03.05.2021 року автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000459 та поміщено на територію господарчого двору Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Відділення поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Слідчий суддя вказав, що легковий автомобіль DAEWOO моделі «Lanos», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 дійсно є речовим доказом.

В апеляційній скарзі володілець - фактичний користувач арештованого майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного, обґрунтованого рішення, необхідно врахувати: існування обґрунтованої підозри та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають бути зазначені у клопотанні прокурора, який звертається до слідчого судді з проханням заарештувати майно, та, відповідно, в ухвалі слідчого судді. Однак такі данні не були зазначені.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді с достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Крім того, його взагалі не було повідомлено про місце та час розгляду даного клопотання про накладення арешту, що у свою чергу позбавило його права висловити заперечення і їх обґрунтування з даного питання.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмову заяву прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та розглянути кримінальне провадження без його участі, перевіривши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000459 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено по факту того, що 02.05.2021 року, приблизно о 17 год. 15 хв., невстановлена особа, рухаючись за кермом легкового автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани обличчя, струсу мозку та перелому нижньої третьої гомілки ноги.
Постановою слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 03.05.2021 року автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000459 та поміщено на територію господарчого двору Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Відділення поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Таким чином, на думку колегії суддів наявні підстави стверджувати про те, що існують обґрунтовані підозри вважати про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та в ході досудового розслідування необхідно буде провести ряд експертиз з метою встановлення винної особи та можливого огляду доказів в інших процесуальних діях.
Отже, колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що легковий автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Lanos», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_8 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 , використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, тобто відповідає критерієм, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
А тому, колегія суддів погоджується з мотивацією слідчого судді про те, що вилучені речі в результаті обшуку є речовим доказом та з метою унеможливлення подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна, а також з метою проведення авто-технічних, трасологічних експертиз та експертиз виявлення слідів ДНК з метою встановлення особи, яка керувала транспортним засобом - необхідно накласти арешт.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено доводи клопотання слідчого про те, що майно може бути речовим доказом, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На переконання колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власності з потребами кримінального провадження. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляції про скасування арешту майно з підстави про те, що нікому не було оголошено підозру, колегією суддів не можу бути враховано оскільки на даний час необхідно привести ряд експертиз з метою встановлення винної особи у кримінальному провадженні, а також для перевірки отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в результаті ДТП, саме під час керування транспортним засобом невідомою особою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фактичного володільця - користувача арештованого майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000459 03.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4