Провадження № 1-кс/761/7315/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКТОР-КОМЕРЦ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2020,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКТОР-КОМЕРЦ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2020.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначив, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2020 накладено арешт на групу приміщень №3 (приміщення №№.1-56, №№66-80) площею 4001,00 кв.м. (м.Київ, вул. Братиславська, буд. 52,) із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, вчинення щодо нього правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без обмеження права користування та укладення правочинів про надання в оренду такого майна.

Також заявник зазначив, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки ТОВ «Віктор-Комерц» є законним вигодонабувачем, майно не підлягає спеціальній конфіскації, та ТОВ «Віктор-Комерц» не є стороною у кримінальному провадженні, таким чином протиправно порушується право власності та існують підстави для скасування арешту майна.

У судовому засіданні заявник клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити із підстав у ньому зазначених.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив що арешт необхідний для проведення експертиз в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000889, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2020 накладено арешт на групу приміщень №3 (приміщення №№.1-56, №№66-80) площею 4001,00 кв.м. ( АДРЕСА_1 ,) із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, вчинення щодо нього правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без обмеження права користування та укладення правочинів про надання в оренду такого майна.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, зокрема, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Із тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2020 вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000889 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу та потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи заявника про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають дійсності, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, та наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу .

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, оскільки застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ВІКТОР-КОМЕРЦ» про скасування арешту майна.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКТОР-КОМЕРЦ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2020, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1