В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_1 , його захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0003597, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушенне, передбаченеого ч.1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.
Так, відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293)завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.
Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї, в 10-х числах жовтня місяця 2020 року (більш точної дати досудовим слідством не встановлено), неподалік ресторану «Старий Млин», що по вул. Вокзальна 1 К, в с. Сухоліси, Білоцерківського району, де останній підробляє охоронцем, придбав знайшов пістолет «Zoraki Mod. 914 - S» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 , який відноситься до короткоствольної, гладкоствольної, вогнепальної зброї, та поклав його до себе в кишеню та в подальшому незаконно переніс до гаражного приміщення, що на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу.

19 жовтня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено пістолет «Zoraki Mod. 914 - S» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 , який відноситься до короткоствольної, гладкоствольної, вогнепальної зброї, який зберігався в бушлаті в гаражному приміщенні, на території домоволодіння ОСОБА_5 , за вищевказаною адресою, які останній незаконно зберігав без, передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Вчинення ОСОБА_5 указаного кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження і під час розгляду даного кримінального провадження в суді.
19.11.2020 в даному кримінальному провадженні між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинуваченй в присутності захисника виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням ст.75 КК України та встановлення іспитового строку терміном в один рік та необхідністю визначення судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, який йому інкримінується і передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Зазначив про обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства та наведені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 підтримав та просив її затвердити.
Захисник не заперечував проти укладення угоди та затвердження її судом, про що зазначив в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, що згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують, відповідно ст. 67 КК України, покарання при проведенні судового розгляду не встановлено.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Під час проведення судового засідання прокурором до матеріалів справи було надано довідку про витрати за проведення балістичної експертизи № СЕ-19/111-20/51960-БЛ від 30.10.2020 вартістю 1307 грн. 60 коп., тому з обвинуваченого підлягають стягненню на користь Держави України процесуальні витрати за проведення цієї експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.11.2019 у кримінальному провадженні № 0003597, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_5 - на користь держави України - 1307 грн. 60 коп процесуальних витрат за проведення балістичної експертизи № № СЕ-19/111-20/51960-БЛ від 30.10.2020.
Речові докази у кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, а саме: пістолет «Zoraki Mod. 914 - S» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, визначеному КПК України з підстав, які передбачені ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1