Провадження №1-кп/193/80/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000017 від 02.02.2021, з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 26 лютого 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у кримінальних правопорушення за таких підстав.
В середині грудня 2020 року в вечірній час доби (більш точної дати та часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_3 перебуваючи на території ферми ТОВ «Злагода», що розташована по вул. Першотравнева в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, де він виконував на той час за попередньою усною домовленістю з ФОП ОСОБА_5 обов`язки охоронця ферми, переслідуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна запевнив свого знайомого ОСОБА_6 , що він є одним із власників майна ТОВ «Злагода» і домовився з ним на вивезення майна з території ферми ТОВ «Злагода», яке насправді перебуває у власності ОСОБА_5 .

Зокрема, ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, увівши в оману ОСОБА_6 , щодо справжнього власника майна, впустив на територію вищащзазначеної ферми автомобіль марки ВАЗ 2106, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та причепом до нього без державних номерних знаків, та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 , засвідчивши останнього у законності своїх дій, шляхом вільного доступу витягли з приміщення свинарника та завантажили у вищевказаний причеп металевий виріб, який слугує для годівлі худоби (корито), з чорного металу, довжиною 2,9 метра та шириною 0,5 метра, загальною вагою 142 кг. та покинули місце вчинення злочину, обернувши викрадене на свою користь.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта № 383/21 від 05.02.2021 складає у розмірі 1060,74 гривень, та яка під час досудового розслідування була відшкодована потерпілій повністю шляхом повернення викраденого майна.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) передбачене ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, наприкінці грудня 2020 року в вечірній час доби (більш точної дати та часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_3 перебуваючи на території вищезазначеної ферми, де він виконував обов`язки охоронця, знову запевнив ОСОБА_6 , що він є одним із власників майна ТОВ «Злагода», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, винайняв автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору з причепом, під керуванням ОСОБА_7 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, засвідчивши ОСОБА_7 у законності своїх дій, ОСОБА_3 , з допомогою свого знайомого ОСОБА_6 , витягли та завантажили у вищевказаний причеп металеве корито довжиною 2,9 метра та шириною 0,5 метра, після чого покинули місце вчинення злочину, обернувши викрадене на свою користь.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта № 383/21 від 05.02.2021 складає у розмірі 1060,74 гривень, та яка під час досудового розслідування була відшкодована потерпілій повністю шляхом повернення викраденого майна.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення, укладена 26 лютого 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, а за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік з покладанням обов`язків передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно до ч.3, ч.5 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Під час судового засідання у потерпілої ОСОБА_5 з`ясовано, що остання розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 відносяться до категорії проступку та нетяжкого злочину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає його щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчинених кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 лютого 2021 року укримінальному провадженні №0000017 від 02.02.2021, між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.185 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід по відношенню до ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ - 2 (два) металевих виріби, які слугують для годівлі худоби (корито), з чорного металу, довжиною 2,9 метра та шириною 0,5 метра, вагою 142 кг. кожен, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній як законній власниці.
З підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копія вироку суду вручається негайно учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1