Номер провадження: 11-кп/813/648/21
Номер справи місцевого суду: 523/811/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 , ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих: адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційніскарги потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК України у об`єднаному кримінальному проваджені №0003347 від 19.07.2014 року та №0000577 від 12.09.2016 року, зміненого 04.12.2019 року в частині вирішення цивільних позовів,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК Українита йому призначено покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 6 (шість) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 6 (шість) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ч.5 ст.72 КК України суд вирішив зарахувати ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в об`єднаному кримінальному провадженні в періоди з 21.11.2014 року до 24.11.2014 року, а також з 23.09.2016 року до 26.12.2019 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі. Також суд вирішив строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 21.11.2014 року, за виключенням періоду з 25.11.2014 року до 22.09.2016 року. У зв`язку із фактичним відбуттям покарання застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано, а ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_16 до ОСОБА_7 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди 700000 (сімсот тисяч) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_17 до ОСОБА_7 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_18 в рахунок відшкодування моральної шкоди 600000 (шістсот тисяч) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_18 до ОСОБА_7 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7995 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7995 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення на користь ОСОБА_10 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 118121,34 грн, на користь ОСОБА_9 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 32233 грн, на користь ОСОБА_17 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн, спричиненої моральної шкоди в розмірі 34800 грн, а також на користь ОСОБА_18 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн, спричиненої моральної шкоди в розмірі 34800 грн відмовлено.
Вирішено питання речових доказів, судових витрат та вжитих заходів забезпечення.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка їх подали.
В своїх апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_15 , вважають, що вирок в частині вирішення цивільних позовів за шкоду, заподіяну апелянтам при скоєнні вказаного злочину, підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд допустив неповноту судового розгляду, при ухвалені вироку не розглянув подані під час підготовчого судового засідання позови ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 900 000 грн. кожному та по вказаним позовним вимогам суд не прийняв ніякого рішення. Також вважають неправомірним часткове задоволення заявлених позовних вимог та відмову у задоволені позовних вимог до МТСБУ.

Враховуючи наведене, апелянти просять вирок суду в частині цивільних позовів апелянтів, скасувати, постановити новий вирок, яким в повному обсязі задовольнити заявлені ними позовні вимоги.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення цивільних позивачів та їх представника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілих; думку обвинуваченого та його захисника, які визнали апеляційні скарги потерпілих в частині цивільних позовів; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Оскільки вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_16 ніким не оскаржено, апеляційний суд не перевіряє вирок суду у цій частині.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції в частині в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, він не відповідає приписам ст.370 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілими було подано такі цивільні позови:

- цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральної шкоди у розмірі 700000 грн., стягнення на користь ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральної шкоди у розмірі 1400000 грн. та стягнення матеріальної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати на користь неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_10 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 118121,34 грн, на користь ОСОБА_9 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 32233 грн, на користь ОСОБА_17 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн, спричиненої моральної шкоди в розмірі 34800 грн, а також на користь ОСОБА_18 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн, спричиненої моральної шкоди в розмірі 34800 грн. (т.2, а.п.17-23);

- цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у розмірі 900 000 грн. кожному (т.2, а.п.103-127).

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 задоволено частково, у задоволені позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до Моторно (транспортного) страхового бюро України відмовлено; цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у розмірі 900 000 грн. кожному не було розглянуто.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до статті 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про цивільний позов.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В порушенні зазначених вимог закону, суд першої інстанції при ухваленні вироку не розглянув цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у розмірі 900 000 грн. кожному, чим допустив неповноту судового розгляду, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити висновки суду першої інстанції та є підставою для направлення справи в цій частині на новий судовий розгляд.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та відмовляючи у його задоволенні в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати на користь неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , суд першої інстанції посилався на невідповідність таких позовних вимог частині 2 статті 1200 ЦК України. Разом з тим, порушенні вимог п.3, 4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд першої інстанції не роз`яснив позивачам їхнє процесуальне право на зміну або уточнення позовних вимог, наслідки невчинення таких процесуальних дій, не сприяв позивачам в реалізації ними можливості збирання необхідних доказів.

Крім того, суд першої інстанції розглянув цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до Моторно (транспортного) страхового бюро України без належного повідомлення представника відповідача про день та час його розгляду, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.276 ЦПК України є грубим порушенням норм процесуального права та безумовною підставою для скасування судового рішення у цій частині.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 визнав у повному обсязі заявлені до нього цивільні позови.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Однак, враховуючи грубе порушення норм процесуального права судом першої інстанції, що є безумовною підставою для скасування судового рішення у частині вирішення цивільних позовів, та розбіжність вимог, заявлених позивачами в цивільних позовах та в апеляційних скаргах, апеляційний суд позбавлений можливості постановити власне рішення про задоволення цивільних позовів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з приписами п.1 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги потерпілих в частині вирішення цивільних позовів підлягають частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів підлягає скасуванню у зв`язку з грубим порушенням норм процесуального права при його розгляді з призначенням нового судового розгляду цивільних позовів у тому ж суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 в частині вирішення цивільних позовів задовольнити частково.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК України в частині вирішення цивільних позовів скасувати та призначити новий судовий розгляд цивільних позовів у тому ж суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4