Провадження № 11-сс/4820/422/21
Справа № 676/3896/21 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого,-

запобіжного заходу та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 серпня 2021 року включно.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень, вплив на потерпілих та свідків, експерта, перешкоджання встановленню істини, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому, враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання. Вказує, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_8 переховуватись від органів слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати іншим чином, а навпаки посприяти найшвидшому розгляду кримінального провадження. Сторона захисту звертає увагу, що слідчий суддя, не в повній мірі, оцінив всі обставини, зокрема наявність у ОСОБА_8 родини, міцність соціальних зв`язків, відсутність негативної характеристики за місцем реєстрації, відсутність судимостей та репутацію підозрюваного, а також те, що він є учасником АТО. Крім того, сторона захисту не погоджується з обґрунтованістю затримання підозрюваного ОСОБА_8 , в розумінні ст. 208 КПК України. Враховуючи наведене захисник уважає, що на даний час немає необхідності застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, враховуючи обставини наведені в апеляційній скарзі, та на його думку, на даний час, буде достатньо застосувати до нього такий запобіжний захід як домашній арешт за його постійним місцем реєстрації та проживання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

29 червня 2021 року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та належним чином вручено вказане повідомлення про підозру.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджене з прокурором, подане в строк, передбачений ст.192 КПК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 , наявність у нього можливості, перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею.
При цьому був опитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини, у своїй практиці, неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Врахувавши дані про особу ОСОБА_8 , наявність передбачених, ст.177 КПК України, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та у вчиненні проступку, що дає підстави вважати, що усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому, у випадку доведення винуватості, останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідка, експерта у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, що не дає колегії суддів підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для застосування йому саме такого запобіжного заходу, адже найсуворіший запобіжний захід зможе належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту для зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а саме наявність родини, міцність соціальних зв`язків, відсутність негативної характеристики за місцем реєстрації, а також те, що він є учасником АТО, не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, його особи та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Посилання апелянта на не обґрунтованість затримання ОСОБА_8 не береться колегією суддів до уваги, оскільки стосуються оцінки обставин інкримінованого злочину та наявних у справі доказів, що позбавлений зробити, на даний час, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, враховуючи стадію судового розгляду кримінального провадження, а також те, що слідчим суддею у відповідності до положень ст. 331 КПК України, розглядалось лише питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Посилання апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків та не встановлення їх наявності, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, які спростовуються наявними матеріалами провадження.
Твердження сторони захисту про відсутність наміру, зі сторони підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків, інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання іншим чином, а навпаки посприяти найшвидшому розгляду кримінального провадження, не є визначальним аргументами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених слідчим суддею обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно нього іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне ризики встановлені ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують таких висновків слідчого судді

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 196, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3