Справа №:755/5862/20
Провадження №: 1-кс/755/1399/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі особи, яка подала клопотання - ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про вирішення долі речових доказів,
УСТАНОВИВ:

23 березня 2021 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про повернення майна.
Як на підставу звернення до суду з вказаним клопотанням ОСОБА_3 зазначає, що постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10 жовтня 2019 року, кримінальне провадження №0000664 від 17.07.2018 року було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Проте, у порушення ст. 100 ч. 9 КПК України майно вилучене під час обшуку йому не повернуто.
У судовому засіданні і ОСОБА_3 , й адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.
Слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Зокрема, зазначив, що ряд вилучених під час обшуку у ОСОБА_3 предметів є придатні до стрільби, деякі патрони також придатні до стрільби. Щоправда не заперечував, що кримінальне провадження дійсно закрите. Крім того, слідчий надав постанову про визнання зброї та бойових припасів речовими доказами.
Як встановлено в судовому засіданні СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000664 за ч. 1 ст. 263 КК України, підслідність у якому було визначено 27.05.2019 р.
Зокрема, відповідно до наданої суду ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2018 року, за місцем проживання ОСОБА_3 , відповідно до наданого протоколу обшуку від 18.04.2018 року був проведений обшук та вилучено майно.
Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10 жовтня 2019 року, кримінальне провадження №0000664 від 17.07.2018 року було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено наступне.
Клопотання про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, подавалось в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України та адресувалось слідчому судді Дніпровського районного суду міста Києва.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.
Відповідно до ст. 100 ч. 9 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.
Відповідні висновки щодо застосування норм права сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к, у провадженні № 13-16 cво 18 та у справі № 237/1459/17, у провадженні № 13 - 19 кс 18, а також у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5 142 кс (15) 17 у справі № 757/49263/15-к.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від
02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Пунктом 1 частини другої статті 45 Закону № 1402-VIII передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Тобто, вказане клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
З огляду на, викладене вище, слушним буде, з урахуванням норм ст. ст. 7, 9 КПК постановити ухвалу про закриття провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 100 ч. 9, 284, 303 - 310 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі закрити.
Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_6