Справа № 629/746/19
Номер провадження 1-кп/629/70/21
УХВАЛА

22 березня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мерефа, Харківського району, Харківської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, офіційно не працевлаштованому, проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 07.02.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом та строк дії якого спливає 02 квітня 2021 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення строку тримання під вартою, заявив клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання зазначив, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають право вважати, що менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вказаним ризикам. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в умисному тяжкому злочині, за який передбачене покарання до 12 років позбавлення волі, не працює, не має законного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв?язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим на шлях виправлення не став і знову обвинувачується у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень. Крім того, санкцією ч.3 ст.187 КК України, за якою, зокрема, обвинувачується ОСОБА_7 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв?язків, що може спонукати останнього до вчинення нових умисних злочинів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (не з`являтись на вимогу суду).
Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, яке інкримінуються ОСОБА_7 , обвинувачений вчинив тяжкі та особливо тяжке кримінальне правопорушення, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, тому на думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду.
З огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про наявність ризику продовження ОСОБА_7 своєї злочинної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Крім того, на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки не допитані, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані по справі.
З урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 вказаного Кодексу, є дійсними.
Обставин, які б свідчили про те, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, яке інкримінуються обвинуваченому, його вік та репутацію, міцність соціальних зв?язків, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. У зв`язку наведеним, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Задовольнити клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 20 травня 2021 року включно.
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 22 березня 2021 року.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3