Справа № № 585/1136/20
Номер провадження 1-во/585/3/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
25 червня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни заяву засудженого ОСОБА_3 , 1987 року народження, про виправлення описки в ухвалі суду

встановив:

18.06.2021 до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 року справа №585/1136/20 (провадження №1-в/585/3/21), а саме в абзаці 3 сторінки 2 ухвали юридичний термін (слово) виконувався заявник просить замінити на термін (слово) виконано.
Заява мотивована тим, що юридичний термін (слово) виконувався судом застосовано помилково, та має бути виправленим на буквально прописний в ч.1 ст. 80 Кримінального кодексу України (далі КК України) термін (слово) виконано. Саме так, на думку ОСОБА_3 тлумачаться ч.1 ст. 80 КК України, а саме вирок, на момент спливу перебігу давності «виконано» або «не виконано», це дослівно та буквально. Тоді як, суд застосовуючи термін виконувався або не виконувався виходить за межі прописаного законодавцем положення Закону.
Також заявник просив проводити розгляд справи в письмовій формі, суд розцінив це клопотання як небажання ОСОБА_3 бути присутнім під час судового розгляду його заяви, тому не повідомляв останнього про час та місце розгляду справи.
Прокурор до суду не з?явився.
Захисник ОСОБА_4 до суду не з?явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

В абзаці третьому другої сторінки ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 року справа №585/1136/20 (провадження №1-в/585/3/21) зазначається: «Таким чином, положеннями ст. 80 КК України, передбачено дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання».
Згідно п.5) ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання, якщо обвинувальний вирок не було виконано у зазначені строки і засуджений не ухилявся від відбування покарання, і не вчинив нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. Існування в КК цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку після спливу вказаних строків його виконання через втрату належного карального і превентивного впливу. Адже якщо засуджений не ухилявся від відбування покарання і не вчинив протягом встановленого законом строку нового злочину, то це, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені статтями 437 - 439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80, є: 1) закінчення зазначених у частинах 1 і 3 ст. 80 строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.
Особа, засуджена за один із злочинів, передбачених статтями 437 - 439, ч. 1 ст. 442, не підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (ч. 6 ст. 80).
Що стосується особи, засудженої до довічного позбавлення волі, то сплив п`ятнадцятирічного строку давності не передбачає обов`язкового звільнення її від відбування покарання. Суд має право застосувати давність, але, якщо з урахуванням характеру злочину, особи засудженого та інших обставин суд не визнає за можливе її застосувати, то він зобов`язаний довічне позбавлення волі замінити на позбавлення волі на певний строк (ч. 5 ст. 80).
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 80, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т. ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (статті 70 - 72).
При цьому засудження до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин або не більше десяти років за особливо тяжкий злочин (пункти 3 і 4 ч. 1 ст. 80) є можливим у разі призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69).
Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання (ч. 3 ст. 80). Ухилення від відбування покарання - це умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання. Перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. При цьому строки давності, які спливли до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, підлягають зарахуванню. Але у разі відновлення перебігу давності строки давності, передбачені пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 80, подвоюються. Наприклад, якщо особа була засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років за злочин середньої тяжкості, після чого два роки відбувала покарання, протягом п`яти років ухилялась від його відбування, а потім була затримана, але обвинувальний вирок не виконувався (причинами цього може бути, наприклад, втрата кримінальної справи, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини), то вона звільняється від відбування покарання на підставі ст. 80 через вісім років з дня набрання чинності обвинувальним вироком (тобто через рік з дня затримання).
Таким чином, враховуючи положення ст. 80 КК України судом правильно зазначено термін «не виконувався» в абазі третьому на другому аркуші ухвали суду, в зв`язку з чим, суд вважає, що відсутня описка в ухвалі суду від 19.04.2021 року, з огляду на що заяву засудженого ОСОБА_3 , суд визнає такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.379, 395 КПК України, суд

постановив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , 1987 року народження, про виправлення описки в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 року справа №585/1136/20 (провадження №1-в/585/3/21), відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1