ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/768/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/432/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд відмовив у задоволенні подання Балаклійського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Також суд у резолютивній частині ухвали зазначив, що попереджає засудженого ОСОБА_7 про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, він може бути направлений для відбування призначеного покарання.

Судове рішення мотивоване тим, що усі правопорушення, яких всього 5, а не 8 як вказано у поданні, вчинені засудженим ОСОБА_7 , три з яких є незначними та необережними, а інші два вчиненні в один день, фактично по одному факту та вочевидь з вимушених з моральної точки зору підстав, не можуть свідчити про його небажання ставати на шлях виправлення та не є співрозмірними зі скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати засудженому звільнення від відбування покарання та направити його для відбування призначеного судом покарання

Зазначає, що судове рішення є незаконним та необгрунтованим.

Наголошує, що ОСОБА_7 скоїв вісім адміністративних правопорушень в період часу з 20.10.2018 по 09.12.2019 року та деякі з них були вчинені в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому засуджений кожного разу зобов`язувався не вчиняти в майбутньому адміністративні правопорушення.

На думку прокурора, всі наведені обставини свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, проте суд не взяв їх до уваги.

Законодавець встановив що факт систематичного вчинення особою адміністративних правопорушень, які свідчать про небажання стати на шлях виправлення є однією з самостійних умов скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи відомості про належне повідомлення сторін про судовий розгляд, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за відсутності ОСОБА_7 та його захисника, які жодних заяв про відкладення судового засідання не надсилали, бажання прийняти участь у судовому засіданні не виявили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 02.04.2018р., що набрав законної сили, ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4р. позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 3р. і покладенням обов`язків). Зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання .
Згідно постанови Балаклійського РВ ФДУ «Центр пробації» від 13.06.2018р. засудженому днями реєстрації встановлено 2-й вівторок кожного місяця, з чим він ознайомлений особисто під підпис 15.06.2018 року.
11.12.2018р. засуджений не з`явився до органу з питань пробації для реєстрації.

З матеріалів особової справи вбачається, що він з`явився до інспектора у інший день та надав пояснення.

Так, надаючи 19.12.2018р. письмові пояснення з приводу неявки на реєстрацію 11.12.2018р., засуджений пояснив, що не з`явився на реєстрацію до вказаного органу, оскільки перебував за межами України, а саме їздив до брата в Російську Федерацію.

У зв`язку з його неявкою 11.12.2018р. на реєстрацію 19.12.2018р. Балаклійський РВ ФДУ «Центр пробації» застосував до засудженого письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, згідно з п.5.4 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №270/1560 від 19.12.2003 року (з подальшими змінами) невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

З матеріалів справи вбачається, що засуджений не прибув на реєстрацію 1 раз.

На думку колегії суддів, нез`явлення ОСОБА_9 для реєстрації не мало систематичного характеру. Засуджений не з`являвся для реєстрації лише один раз, а отже поведінка не мала постійного, сталого характеру, спрямованого на невиконання покладених на засудженого обов`язків.

Вказане свідчить про те, що у діях засудженого не має умислу ухилятись від відбування покарання та наміру не виконувати обов`язки, встановлені вироком суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора з приводу невиконання засудженим обов`язку з`являтися для реєстрації є необгрунтованими.

Що стосується посилання прокурора на систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 під час іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності: 20.10.2018р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки), 06.05.2019р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), 23.09.2019р. за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора), 31.10.2019р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння), 09.12.2019р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії).

При цьому провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, вчинені 09.12.2019р., на які прокурор посилається у своїй апеляційній скарзі, було закрито.

Адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП були вчинені засудженим в один день 23.09.2019р. та фактично це один факт.

При цьому, в суді першої інстанції засуджений поянював про фактично вимушеність цієї поїздки, надав медичну документацію своєї матері, яка у той час перебувала на стаціонарному лікуванні 13-27.09.2019р. з проведенням оперативного втручання 10.09.2019р.

На думку колегії суддів такі відомості не свідчать про невинуватість засудженого у вчиненні адміністративного правопорушення, проте пояснюють його мотиви, з яких він сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння і цими мотивами було бажання засудженого допомогти хворій матері.

Інші вчиненні правопорушення (порушення правил користування ременями безпеки, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) є малозначними.

Вказані обставини об`єктивно не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення та не є співрозмірними зі скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання.

На думку колегії суддів, основна мета призначення засудженому покарання з випробуванням - запобігання можливості вчинення ним нових злочинів, майже досягнута, оскільки протягом іспитового строку засуджений нового злочину не вчинив, а тому направлення засудженого для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на теперішній час не є доцільним.

Крім того, на час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, іспитовий строк, призначений вироком районного суду, сплинув.

Відтак, оскаржувана ухвала суду є законною та обгрунтованою, а підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 76, 78 КК України, ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року у відношенні засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -