Справа № 372/279/19
Провадження № 1-кп-20/21
В И Р О К
іменем України

24 лютого 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 від 03.05.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бровари Київської області, громадянина України, українця, який має середню технічну освіту, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2018 року, близько 19 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), який передбачає:

-п. 2.9 а) ПДР України - «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»,

керуючи технічно справним транспортним засобом, мотоциклом марки «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався із пасажиром ОСОБА_4 , автодорогою «Київ-Обухів» в напрямку до міста Київ.

Проїжджаючи на 31 км. + 137 м. вказаної автодороги, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б) д) ПДР України, які передбачають:

-п. 1.5 ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3 б) ПДР України «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п. 2.3 д) ПДР України - «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

-п. 12.1 ПДР України - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

-п. 12.3 ПДР України - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

-п. 12.6 ПДР України - «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.»,

ОСОБА_7 не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочину самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, і допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA», модель «COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, виїхав на смугу руху мотоцикла та у зв`язку із затором зупинився для виконання маневру повороту вліво, для заїзду до вул. Солов`яненка в смт. Козин.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «KAWASAKI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 193/Е від 26.11.2018 встановлено, що у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданої медичної документації та заключення консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ, мали місце тілесні пошкодження у вигляді: політравми, переломів 1-го, 2-го ребер з обох боків, компресійного перелому тіла 2-го поперекового позвонка зі зміщенням, перелому тіл обох лобкових кісток зі зміщенням, перелому нижньої гілки лівої лобкової кістки, переломів обох сідничних кісток, двобічних переломів бічних мас крижової кістки, переломів тіл копчикових позвонків (3-го, 4-го), а також правобічного пневмотораксу, забою легень. Описані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предметів (ів), по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в ухвалі суду, і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя в момент утворення.

Допущені порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.9 а), 1.5, 2.3.б), д), 12.1, 12.3 та п.12.6 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину не визнав повністю, показав, що 02.05.2018 він разом із пасажиром своєю дівчиною ОСОБА_4 , на мотоциклі рухався із увімкненим ближнім та дальнім світлом фар в сторону м. Київ, із швидкістю близькій 110 км/год на відстані 1.7 м від лівого борту мотоцикла до дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, що відділяє від розділової смуги руху. Далі він побачив як з лівого узбіччя перпендикулярно дорозі рухається автомобіль, який намагається переїхати на інший бік дороги. З моменту виїзду з розділової смуги до місця зіткнення автомобіль подолав відстань 8.6 м за час, що був заміряний при трьох контрольних замірах, який склав: 1 = 3.9 с; 2 = 3.3 с; 3 = 3.8 с згідно результатів слідчих експериментів. Як тільки він побачив як даний автомобіль почав рухатися в напрямку смуги його руху, то одразу застосував екстрене гальмування, в цей момент він знаходився на відстані 67.5 м до місця зіткнення. Видимість мотоцикла з робочого місця водія автомобіля складає 231.0 м. Ніякого затору він не бачив. Вважає винним у ДТП водія автомобіля ОСОБА_8 , який раптово виїхав на його смугу руху для розвороту із узбіччя. Зіткнення відбулося на його смузі руху. Визнав, що цього дня він вживав алкогольні напої, а саме пляшку пива, тому керував мотоциклом у стані сп`яніння. Вважав, що керування мотоциклом у стані сп`яніння та можливе перевищення швидкості не мають причинного зв`язку із ДТП, оскільки пригода сталася через порушення ПДР водієм автомобіля. Вважав, що допущені ним порушення не повинні мати наслідком притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки достатньо притягнення до адміністративної відповідальності. Потерпілій постійно допомагав у лікуванні, оскільки тоді вони співмешкали, із потерпілою він одружився під час судового розгляду. Просив виправдати його.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілої, свідків, експертів, письмовими та речовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 02.05.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв. вона в якості пасажира їхала на пасажирському місці мотоцикла марки «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі «Обухів-Київ» в напрямку до м. Київ, на відрізку автодороги приблизно 31 км., керував мотоциклом ОСОБА_7 . В цей час на вулиці було світло, погода сухою без опадів, дорожнє покриття асфальтобетон сухий, чистий. Вони їхали із м. Українка в напрямку до м. Київ. Під час руху раптово перед ними зліва почав виїжджати автомобіль, на відстані приблизно 30-50 метрів, водій мотоцикла миттєво почав гальмувати, після чого відбулося зіткнення. На спідометр вона не дивилася, з її слів швидкість була невеликою до початку гальмування. На головній і прилеглій дорозі інших автомобілів не бачила, окрім білого автомобіля «TOYOTA». Ніякого затору на дорозі вона не бачила, автомобіль здійснював раптовий розворот або поворот із узбіччя зустрічної смуги руху. Про те, що обвинувачений перебував у стані сп`яніння вона не знала. Вважає винуватим у ДТП саме водія автомобіля ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , до якого жодних претензій вона не має. Із обвинуваченим вона одружилась під час судового розгляду, станом на час ДТП вони перебували у фактичних шлюбних стосунках. Від участі в слідчому експерименті вона відмовилась, оскільки не довіряла слідству. Просила виправдати обвинуваченого, не призначати йому покарання.

Свідок ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 показали, що 02.05.2018 близько 19 год. 00 хв., вони на автомобілі «TOYOTA» модель «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалися в сторону м. Обухів. За кермом автівки був ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 сиділа на передньому пасажирськму сидінні. Попереду них рухались два попутні автомобілі. Доїхавши до перехрестя вони та обидва попутні автомобілі, що рухалися попереду зупинилися, щоб надати перевагу в русі зустрічному транспорту, оскільки мали намір здійснити поворот ліворуч. Після того як автомобілі, що рухалися попереду відновили рух, водій автомобіля переконавшись у відсутності транспортних засобів зустрічного напрямку, теж поступово почав рух для виконання маневру повороту ліворуч. Виїхавши на смугу зустрічного руху вони вимушені були зупинитися, так як автомобілі, що рухалися попереду раптово зупинилися і вони не могли продовжити свій подальший рух. Дані автомобілі здійснили зупинку, так як не могли продовжити рух далі, оскільки на узбіччі ліворуч на початку вулиці на яку вони повертали був припаркований автомобіль, а на зустріч автомобілю, який рухався попереду першим, з даної вулиці почав виїжджати автомобіль. Підтвердили результати слідчого експерименту, під час якого замірами було встановлено, що з моменту початку зміни напрямку руху автомобіля «TOYOTA» модель «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , до місця зіткнення (яке визначалося по заданій правій боковій частині автомобіля «TOYOTA») даний автомобіль подолав відстань 5.7 м, за час, що був заміряний при трьох контрольних замірах, та склав: 1=3.6 с; 2=3.8 с; 3=3.8 с. Після зупинки, автомобіль до дороги був розташований під кутом близько (80о…90о), в такому положенні простоявши ще близько 5-6 секунд рух поступово почав відновлюватися і тільки но він мав змогу відновити свій подальший рух, то в цей момент відчули удар у праву задню бокову частину автомобіля, після чого автомобіль розвернуло. Коли вони вийшли із автомобіля, то побачили, що водій мотоцикла допустив зіткнення з його автомобілем. Зіткнення відбулося між задньою боковою правою частиною автомобіля та передньою частиною мотоцикла. Коли водій ОСОБА_8 починав маневр повороту, мотоцикла не бачив, вважає, що мотоцикл їхав із перевищенням швидкості. Крім того, мотоцикліст був у стані сп`яніння. Себе винуватим у ДТП ОСОБА_8 не вважає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він перебував поблизу місця події, коли почув сильний удар, через деякий час, можливо більше 3 секунд, він подивився на дорогу і побачив, що на дорозі стоїть розбитий автомобіль, лежить мотоцикл, двоє людей на асфальті, будь-який інших автомобілів він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 показав, що є братом обвинуваченого, 02.05. після ДТП він бачив, як водій і пасажир автомобіля приїжджали у лікарню, куди госпіталізували обвинуваченого і потерпілу, надавали фінансову допомогу для лікування, надалі він шукав очевидців події.

Свідок ОСОБА_12 показала, що є матір`ю потерпілої, 02.05. після ДТП вона бачила, як водій і пасажир автомобіля приїжджали у лікарню, куди госпіталізували обвинуваченого і потерпілу, надавали фінансову допомогу для лікування.

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні повністю підтримав висновки проведеної по справі експертизи, використовували фотознімки, схеми ДТП, протоколи слідчих експериментів та інші представлені на експертизу докази, було враховано обидві версії водіїв щодо швидкості, оцінені дані обох водіїв щодо дорожньої обстановки, покази водія автомобіля визнані технічно спроможними, а в діях водія мотоцикла вбачались порушення ПДР, внаслідок яких настала ДТП.

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні повністю підтримав висновки проведеної по справі експертизи, посилаючись на аналогічні обставини, дані про перебування автомобіля станом на час виникнення ДТП у нерухомому стані є технічно обґрунтовані, до ДТП призвели порушення водієм мотоцикла ПДР.

Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтримав свої висновки за результатами дослідження обставин ДТП, посилаючись на те, що відповідно до усної вказівки ТОВ, з яким уклав договір захисник, він на замовлення захисника оцінював питання дій учасників ДТП за наданими захисником вихідними даними, критично оцінив окремі письмові докази, складені поліцією, а також письмові пояснення водія ОСОБА_8 , вважав, що дії водія мотоцикла, допущені ним порушення ПДР не перебувають у причинному зв`язку із ДТП. Про кримінальну відповідальність як експерта не попереджався, використовував дані з місця події, які заміряв особисто.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується поданими суду письмовими і речовими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.05.2018 року, фототаблицею та схемою до протоколу, де зафіксована проїзна частина, її розміри, розташування автомобіля та мотоцикла, сліди гальмування та зіткнення, інше (т.1 а.с.140-178);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_8 , якими підтверджуються обставини виникнення ДТП (т.1 а.с.179-189);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2018 року за участю ОСОБА_7 , з яких вбачається часткове підтвердження обставин виникнення ДТП (т.1 а.с.190-199);

-висновком експерта № 12-1/909 від 14.06.2018 року, яким підтверджується те, що несправності мотоцикла виникли внаслідок ДТП (т.1 а.с.201-211);

-висновком експерта № 12-1/911 від 13.06.2018 року, яким підтверджується те, що несправності автомобіля виникли внаслідок ДТП (т.1 а.с.213-222);

-висновком експерта № 12-1/910 від 01.06.2018 року, яким підтверджується те, що місце зіткнення транспортних засобів є проїздна частина дороги в місці завершення гальмівного шляху мотоцикла, в момент первинного контакту транспорті засоби перебували під кутом приблизно 55 градусів (т.1 а.с.224-239);

-висновком експерта № 12-1/912 від 23.08.2018 року, яким підтверджується те, що в заданій дорожній ситуації водій мотоцикла повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, за даних дорожніх умов він мав технічну можливість запобігти ДТП, за даних дорожніх обставин з технічної точки зору в діях цього водія вбачаються невідповідності у виконанні вимогам п.12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, в заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору невиконання водієм мотоцикла вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.240-252);

-висновком експерта № 19/12-1/11/12-СЕ/19 від 18.01.2019 року, яким підтверджується те, що в заданій дорожній ситуації водій мотоцикла повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, за даних дорожніх умов він мав технічну можливість запобігти ДТП, за даних дорожніх обставин з технічної точки зору в діях цього водія вбачаються невідповідності у виконанні вимогам п.12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, в заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору невиконання водієм мотоцикла вимог п.12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є технічно спроможними, а показання ОСОБА_7 з технічної точки зору, не спроможні (т.2 а.с.2-23, т.3 а.с.31-52);

-висновком судово-медичної експертизи № 193/Е від 26.11.2018, яким підтверджується те, що у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданої медичної документації та заключення консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ, мали місце тілесні пошкодження у вигляді: політравми, переломів 1-го, 2-го ребер з обох боків, компресійного перелому тіла 2-го поперекового позвонка зі зміщенням, перелому тіл обох лобкових кісток зі зміщенням, перелому нижньої гілки лівої лобкової кістки, переломів обох сідничних кісток, двобічних переломів бічних мас крижової кістки, переломів тіл копчикових позвонків (3-го, 4-го), а також правобічного пневмотораксу, забою легень. Описані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предметів (ів), по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в ухвалі суду, і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя в момент утворення (т.2 а.с.28-29);

-висновком судово-медичної експертизи № 194/Е від 26.11.2018, яким підтверджується те, що обвинувачений на час ДТП перебував у стані сп`яніння, отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП (т.2 а.с.35-36);

-актом судово-токсикологічного дослідження № 392 від 07.05.2018 року, яким підтверджується те, що обвинувачений на час ДТП перебував у стані сп`яніння (т.2 а.с.45);

-висновком експертів № 15772/20495 від 03.10.2019 року, яким підтверджується те, що в заданій дорожній ситуації водій мотоцикла повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.6 а) Правил дорожнього руху України, за даних дорожніх умов він мав технічну можливість запобігти ДТП, за даних дорожніх обставин з технічної точки зору в діях цього водія вбачаються невідповідності у виконанні вимогам п.12.3, 12.6 а) Правил дорожнього руху України, в заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору невиконання водієм мотоцикла вимог п.12.3, 12.6 а) Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є технічно спроможними, а показання обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_4 про механізм виникнення ДТП з технічної точки зору, не спроможні, в момент зіткнення автомобіль стояв, в діях водія ОСОБА_8 порушень не вбачається (т.2 а.с.164-172);

-фототаблицями з місця ДТП, де зафіксована проїзна частина, розташування автомобіля та мотоцикла, сліди гальмування та зіткнення, інше (т.3 а.с.103-110).

Оцінюючи посилання захисту за покази експерта ОСОБА_15 та висновки проведеної ним експертизи суд приймає до уваги, що експертний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях або ж вихідних даних, об`єктах дослідження, отриманих усупереч процесуальному порядку. Порушення цих вимог закону позбавляє висновок експерта юридичної сили, тому він не може бути використаний як доказ у справі.

Суд оцінює надану захистом консультацію № 3-12/18 від 19.12.2018 року, складену експертом (спеціалістом) ОСОБА_15 (т.1 а.с.46-71) як письмовий доказ, оскільки він не є висновком експерта чи спеціаліста та не відповідає іншим визначеним у КПК України критеріям класифікації видів доказів у кримінальному провадженні. Суд вважає таку консультацію непереконливою та необґрунтованою, оскільки у цьому документі містяться протирічливі дані про процесуальний статус особи, яка його підписала, правові та фактичні підстави його виготовлення, також виявлено суттєві протиріччя використаних вихідних даних із наявними у справі іншими доказами, які не усунуті під час судового розгляду.

Суд вважає необгрунтованим висновок № 1-01/20 від 14.01.2020 року судового експерта автотехніка та транспортного трасолога ОСОБА_15 (т.2 а.с.205-242), виготовлений на замовлення захисника під час судового розгляду, оскільки в якості вихідних даних для проведення експертизи надані відомості, які суперечать встановленим судом обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, висновки експерта суперечать протилежним висновкам інших проведених в установленому законом порядку експертиз. Також цей висновок виготовлений усупереч процесуальному порядку, оскільки в порядку КПК України судом така експертиза під час судового розгляду не призначалась, в якості експерта ОСОБА_15 судом до участі у цьому кримінальному провадженні не залучався, на дослідження йому надані лише частина документів за розсудом сторони захисту без залучення іншої сторони кримінального провадження. За таких обставин, вказаний висновок не відповідає критеріям допустимості доказів у кримінальному провадженні. На противагу цьому судом у цьому кримінальному повадженні було в установленому законом процесуальному порядку призначено судову експертизу із врахуванням доводів обох сторін кримінального провадження та сукупності всіх наявних у справі доказів. Оцінюючи форму і зміст висновків експертиз у сукупності із іншими доказами суд надає перевагу іншим висновкам інших експертиз, які покладає в основу вироку і якими підтверджується винуватість обвинуваченого у порушенні ПДР, які призвели до виникнення ДТП і травмування потерпілої, оскільки вони найбільше узгоджуються із сукупністю зібраних у справі доказів та є переконливими.

З описаних вище причин суд вважає необґрунтованими показання допитаного в якості експерта за клопотанням захисту ОСОБА_15 , тому не покладає їх в основу вироку, але враховує при оцінці доказів.

Суд вважає необґрунтованими посилання захисту на протокол огляду місця ДТП та фототаблиці (т.2 а.с.120-123), оскільки протокол було складено стороною захисту за власною ініціативою без доручення суду та без повідомлення сторони обвинувачення. Частково зазначені у цих письмових доказах відомості були використані для перевірки версії захисту при призначенні судом експертизи під час судового розгляду, але покласти їх в основу вироку суд вважає неможливим.

Витяги із звіту про науково-дослідну роботу (т.3 а.с.80-102) суд враховує при оцінці висновків експертів, однак наявна у цьому письмовому доказі інформація не дає достатніх підстав сумніватись у об`єктивності покладених в основу вироку висновків експертів.

Інші подані суду докази не мають доказового значення для вирішення питання про встановлення фактичних обставин вчинення злочину та винності або невинуватості особи, не можуть покладатись в основу вироку.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину частково узгоджується із його показами під час судового розгляду, оскільки з них вбачається, що він дійсно під час керування транспортним засобом перебував у стані сп`яніння, рухався із швидкістю, яка не може вважатись безпечною у даній дорожній обстановці, несвоєчасно зреагував на виниклу перешкоду (небезпеку) для руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та травмування пасажира.

В іншій частині протирічливі, непослідовні і взаємонеузгоджені показання обвинуваченого суд вважає неправдивими і розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння або ж уникнути такої відповідальності.

Так, аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень наявності обставин виникнення ДТП, зокрема щодо раптового руху автомобіля поперек дороги, неправдивими, оскільки вони не узгоджуються із показаннями свідків та висновками експертиз, а також не узгоджуються із іншими наявними у справі належними і допустимими доказами.

Аналогічні показання потерпілої суд також вважає неможливим покласти в основу вироку, оскільки вважає потерпілу зацікавленою у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності з огляду на їх перебування у шлюбі.

На противагу цьому показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд вважає взаємоузгодженими, послідовними та правдивими, оскільки вони узгоджуються із висновками проведених у справі експертиз, тому покладає їх в основу вироку. Достатніх підстав сумніватись в об`єктивності таких показань судом не встановлено, а посилання на їх певну зацікавленість у наслідках вирішення справи слід визнати непереконливими і недоведеними.

Покази інших свідків не спростовують зазначених у обвинувальному акті обставин виникнення та механізму ДТП.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності умислу скоїти ДТП узгоджуються із висновками суду про наявність у вчиненому ним діянні необережної форми вини, що є характерним для визначення складу інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вислухавши обвинуваченого, потерпілих, свідків та аналізуючи зібрані по справі письмові і речові докази, суд вважає, що доводи захисту щодо відсутності у обвинуваченого технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, не доведені належними і допустимими доказами, однак спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які зазначені вище і покладені в основу висновків суду про винуватість ОСОБА_7 .

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винність обвинуваченого у вчиненні вказаних вище діянь.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає добровільне усунення заподіяної шкоди, оскільки з показань обвинуваченого і потерпілої вбачається, що вони під час судового розгляду зареєстрували шлюб, в період лікування потерпілої обвинувачений надавав їй матеріальну та моральну підтримку, потерпіла не має будь-яких претензій до обвинуваченого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, не працює, враховуючи стан його здоров`я, вік, сімейний стан, думку потерпілої, яка заперечила проти призначення покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху України, крім того, станом на час судового розгляду він не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому слід залишити без змін.

Цивільний позов не пред`являвся.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Згідно ст.100 КПК України речові докази автомобіль «TOYOTA» модель «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається у ОСОБА_8 слід залишити йому як законному володільцеві; мотоцикл марки «KAWASAKI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути обвинуваченому як законному володільцеві, оскільки спорів щодо законності володіння не виникало, претензій дійсного власника не пред`являлось; медичні карти стаціонарного хворого, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУНП в Київській області слід повернути обвинуваченому та потерпілій як законним володільцям, рентгенівські знімки, які у них зберігаються слід їм залишити як законним володільцям.

До вступу вироку у законну силу суд вважає недоцільним скасування накладеного ухвалами слідчого судді від 04.05.2018 року арешту транспортних засобів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового терміну одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покласти на Броварський міськрайонний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 16 413 гривень.

Речові докази: автомобіль «TOYOTA» модель «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_8 ; мотоцикл марки «KAWASAKI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 2031 повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ; медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 2030, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 53625/10257/832, повернути потерпілій ОСОБА_4 ; рентгенівські, КТ, МРТ знімки ОСОБА_4 залишити потерпілій ОСОБА_4 ; рентгенівські знімки ОСОБА_7 залишити обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1