Справа № 442/1636/21
Провадження № 1-кп/442/203/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000865 від 11.11.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів МКП «Транс-Екіпаж» (на момент ДТП працював водієм МКП «Транс-Екіпаж»), одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , згідно вимог ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , потерпілих - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їхнього представника адвоката ОСОБА_7 ,

зі сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 , працюючи водієм автотранспортних засобів у МКП «Транс-Екіпаж», яке надає послуги з перевезення пасажирів, 11 листопада 2020 року приблизно о 08 год. 20 хв., керуючи автобусом марки «БАЗ А079.20 Еталон», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів, слідуючи маршрутом № 147 «Дрогобич АС Трускавець (Залізничний Вокзал)» та рухаючись вулицею Трускавецька у м. Дрогобич Львівської області в напрямку до м. Трускавець Львівської області, поблизу будинку № 46, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа наліво по ходу його руху, малолітня пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав їй перевагу у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки керованого ним автобуса, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого вчинив наїзд на малолітню пішохода ОСОБА_10 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_10 , від яких остання померла під час госпіталізації в КНП «Дрогобицька МЛ №1», а саме - відкриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які тканини лівої скроневої ділянки, переломів лівої та правої скроневої кісток, лобної та основної кістки, травматичний субарахноїдальний крововилив, крововиливи в речовину головного мозку, закритий перелом нижньої щелепи, саден та синці на тілі». Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно при обставинах, вказаних в обвинувальному акті, а саме 11 листопада 2020 року приблизно о 08 год. 20 хв., керуючи автобусом марки «БАЗ А079.20 Еталон», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів на маршруті № 147 Дрогобич - Трускавець. Приблизно о 8.24 год., від`їхав від зупинки, що на вул. Трускавецька, біля молочного магазину та рухався зі швидкістю до 50 км/год вулицею Трускавецька в напрямку до м. Трускавець Львівської області. На відстані біля 20-25 м від місця ДТП побачив пішохода, яка йшла в паралельному з ним напрямку, проте, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не побачив, як малолітня ОСОБА_9 почала переходити пішохідний перехід, і здійснив наїзд на неї.

У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати, врахувавши, що має намір відшкодувати завдану шкоду потерпілим, що є батьком двох дітей, має на утриманні батьків-пенсіонерів, мати хворіє, перенесла інсульт та хірургічне втручання.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їхній представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні подали письмову заяву, яку підтримують в повному обсязі та в якій вказали, що у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке призвело до загибелі малолітньої ОСОБА_10 , їм заподіяна моральна та майнова шкода, яку ОСОБА_2 їм не відшкодував. Проте, до обвинуваченого, ОСОБА_2 , вони не мають претензій, оскільки завдану їм майнову та моральну шкоду вони мають намір стягнути зі страхової компанії, у якій застрахований автобус марки «БАЗ А079 Еталон», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 на час вчинення кримінального правопорушення, та з МКП «Транс-Екіпаж» - підприємства, з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах на день вчинення кримінального правопорушення. Також вони не заперечують проти призначення ОСОБА_2 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробовуванням).

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом дізнання матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України - є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, яке вчинив з необережності, вибачився в суді перед потерпілими, вказавши, що має намір відшкодувати їм завдану шкоду,

Враховуючи вищенаведене, особу ОСОБА_2 , його позитивну характеристику, який має міцні соціальні зв`язки (одружений, утримує двох дітей, працевлаштований), здійснює догляд за батьками похилого віку, ставлення винуватого до наслідків своїх дій, прохання потерпілих не позбавляти волі обвинуваченого, а також беручи до уваги позицію прокурора, який у судових дебатах вважав, що виправлення засудженого можливе зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробовуванням, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_2 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнивши від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст.76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_2 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Крім цього, стягненню з обвинуваченого підлягають витрати по залученню експерта.

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_2 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази:

-автобус «БАЗ А079.20 Еталон» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_11 ;

-Мобільний телефон типу смартфон червоного кольору з логотипом на задній кришці торгової марки «Appel» та написом в нижній частині «(PRODUCT) RED» в чохлі з полімерного матеріалу чорного кольору, футляр з полімерного матеріалу білого кольору з парою безпровідних навушників, повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

-рюкзак з матеріалу схожого на шкіру, куртка чорного кольору з капюшоном, пара кросівок марки "Nike Air", гольф чорного кольору, майка жіноча чорного кольору, штани чорного кольору, штани блідо-фіолетового кольору з візерунками, бюстгальтер бежевого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

-оптичний диск з відеозаписом з камери спостереження магазину «Profibud.in.ua», зберігати у матеріалах кримінального провадження 000865 від 11.11.2020, які залишились у прокурора;

-змиви РБК схожої на кров з заднього підкрильника та з заднього правого колеса автобуса марки "БАЗ А079 Еталон", реєстраційний номер НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, - знищити.

Скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження, вжиті на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2020.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 5720,75 грн. витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1