Провадження № 11-кп/4820/519/21
Справа № 671/599/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора, та строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено у вигляді тримання під вартою по 13 серпня 2021 року, включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні, під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`ягніння, тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, внаслідок якого загинуло двоє осіб, одна особа отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Отже, обвинувачений може ухилитись від органів досудового розслідування і суду, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, також існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а тому уважав за доцільне строк тримання під вартою продовжити.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказує, що означене клопотання прокурора не підлягало розгляду, оскільки воно подане щодо ОСОБА_11 , в той час як його підзахисний є ОСОБА_11 (без апострофа) при цьому суд не виносив ніяких окремих рішень щодо уточнення анкетних даних, і в оскаржуваній ухвалі, з цього приводу, нічого не зазначив, безпідставно всупереч змісту клопотання. Суд не надав належної оцінки тому, що прокурор не надав жодних доказів, що ОСОБА_11 здійснював дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання та незаконно впливати на свідків, потерпілу з метою зміни їх показань на свою користь, а тому таке твердження прокурора базується лише на його домислах та припущеннях. Клопотання по тексту ідентичне тому, яке подавалося у судове засідання 19.04.2021 року, змінена лише дата. На його думку тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення скоєне ним з необережності, долучені захистом до клопотання матеріали викликають сумнів в обґрунтованості підозри ОСОБА_11 , жоден з ризиків не доведений, а тому вважає тримання його під вартою незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілих про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно внесених змін на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» № 1027-IX, який набрав чинності 14 січня 2020 року, чинний КПК України доповнено ст. 422-1 КПК України.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Із змісту апеляційної скарги захисника убачається, що у ній відсутнє клопотання про безпосередню участь у розгляді апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому колегія суддів уважає за можливе проводити розгляд за його відсутності.

Інші учасник кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із клопотання слідує, що ОСОБА_11 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило загибель двох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, в повній мірі, дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, а відтак доводи апелянта щодо ідентичності попередньо - поданому клопотанню про продовження строку тримання під вартою, не заслуговують на увагу.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_11 , що свідчить про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: може ухилитись від органів досудового розслідування і суду, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, також існує ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у скоєнні, під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`ягніння, тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, внаслідок якого загинуло двоє осіб, одна особа отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, враховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке ставиться йому в вину застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну його процесуальну поведінку та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний обвинувачений ОСОБА_11 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , суд першої інстанції врахував, що ризики, які були доведені прокурором в суді при обранні обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились. Останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років. У справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами. Крім того обвинуваченому ОСОБА_11 інкримінується вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, а відтак відсутні підстави для зміни йому запобіжного заходу на інший, більш м`який.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором існування ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, не знайшли свого підтвердження, під час її розгляду апеляційним судом, з врахуванням характеру висунутого обвинувачення.

Колегія суддів враховує те, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений (обвинувачена) при застосуванні до нього (неї) більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього (неї) процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого, шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
При цьому, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 судимостей та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинення вказаного кримінального правопорушення з необережності, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про те, що в клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді по батькові ОСОБА_11 зазначено « ОСОБА_12 », при тому що правильним є « ОСОБА_12 (без апострофа)» не свідчить про те, що запобіжний захід продовжено не тій особі. Крім того, в судовому засіданні Волочиського районного суду, під час розгляду клопотання прокурора від 15.06.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено особу обвинуваченого ОСОБА_11 та правильно записані його анкетні дані.
Згідно ч. 3 п. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4