Справа № № 585/21/21
Номер провадження 1-в/585/53/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
01 березня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання ОСОБА_5 , про дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 і просить виправити відносно нього порушення статей 2,7,26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 3 Конвенції ЄКПЛ, ст. 5 Загальної декларації прав людини шляхом ухвалення рішення про його дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання. В обґрунтування клопотання вказав, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2002 року він засуджений до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 10.10.2002 року вирок було підтверджено. Посилається на рішення ЄСПЛ від 12.03.2019 року у справі «Пєтухов проти України №2». Вважає що визнання ЄСПЛ порушення ст. 3 Конвенції Україною також вказує на факт порушення ст. 7 МПГПП та ст. 5 Загальної декларації прав людини, де закріплені аналогічні принципи недопустимості тортур, нелюдського або такого яке принижує честь та гідність ставлення або покарання. Нормами ст.ст. 81,82 КК України передбачена можливість дострокового звільнення від подальшого відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким по відношенню лише до осіб, які засуджені до строкових видів покарання. Засуджені до довічного ув`язнення позбавлені права розраховувати на застосування згаданих норм КК України. Це виключення з загальних правил свідчить про присутність дискримінації передбачені ст. 26 МПГПП по ознаках засудженого до такого виду покарання як довічне позбавлення волі. Відповідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» норми міжнародного права мають пріоритет над нормами внутрішнього права України. Відповідно ст. 27 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів», держава учасник договору не може посилатися на положення свого внутрішнього законодавства в якості виправдання для невиконання договору. Викладені норми дають підстави вимагати від України в особі суду першої інстанції виправити відносно нього порушення шляхом ухвалення його клопотання про дострокове звільнення. Під час підписання та ратифікації МПГПП, ЄКПЛ, Всезагальної декларації прав людини, Україна взяла на себе обов`язок виконувати їх положення незалежно від стану свого внутрішнього права, тобто безумовно та безоговорення, тому відмова суду першої інстанції про виправлення порушень норм міжнародного права буде означати ухилення Україною від виконання своїх міжнародних зобов`язань.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання і просив задоволити. Підтвердив обґрунтування. Вважав що суд може вийти за межі його клопотання і застосувати будь-яку підставу для задоволення клопотання. Раніше засудженим відмовляли і в задоволення клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення, а потім з`ясувалося що є підстави для зарахування, тому вважає і в даному випадку є підстави для задоволення.

Прокурор вважав що клопотання не обґрунтоване і задоволенню не підлягає.

Захисник клопотання підтримав і просив задоволити.

Вирішуючи клопотання суд вважає, що доводи засудженого з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини «Пєтухов проти України № 2», про те, що ув`язнення, яке не передбачає кінцевої конкретної дати, є порушенням ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути підставою для дострокового звільнення від покарання.

У своїй постанові від 15 травня 2019 року (реєстраційний номер 82120695) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13). У цьому рішенні ЄСПЛ визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить статті 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачати, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§ 194).

Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд і вирішення питання про дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому суд виходить з принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, оскільки при вирішенні такого клопотання суд повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.

Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке вирішення таких питань можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.

Доводи ОСОБА_5 та його захисника з приводу практики встановленої Європейським судом з прав людини, та конкретних справ, не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у конкретних справах перш за все стосується обов`язку держави виконати це рішення, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.

Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день КК України та КПК України, не визначають за судом права і можливості дострокового звільнення особи засудженої до покарання у виді довічного позбавлення волі, так як і не визначають процесуальної процедури вирішення даного питання, у зв`язку з чим суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не віднесені до компетенції суду, зокрема прийняття рішень не передбачених законодавством України.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись КК України, ст. 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , про дострокове звільнення відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1