Справа № 136/1600/20
Провадження №11-кп/801/687/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000198 за апеляційною скаргою (з доповненнями) прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Сосонка Вінницького р-н Вінницької обл., жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, ч.1 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
Речовий доказ у кримінальному провадженні - кухонний ніж, який знаходиться на зберіганні у ВП №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області знищено,

в с т а н о в и в :

27 серпня 2020 близько 18:30 більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи на території домогосподарства, в якому проживає, яке розташоване в АДРЕСА_1 , підійшов ззаду до ОСОБА_9 , яка у цей час чистила господарським ножем цибулю, та повідомив їй про те, що ним подано позовну заяву до Липовецького районного суду Вінницької області про їхнє розлучення і що розгляд вказаної справи відбудеться 01.12.2020.
Почувши вказані слова ОСОБА_9 розлютилась та на ґрунті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень своєму чоловікові, тримаючи у правій руці господарський ніж, розуміючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи її настання, нічого не пояснюючи, повернулась обличчям до ОСОБА_8 та нанесла один удар вказаним предметом в область лівої передньої частини черевної порожнини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з наявністю рани передньої черевної стінки, з ушкодженням тонкого кишковика та великого чепця, які згідно висновку експерта №128 від 25.09.2020 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини було небезпечним для життя в момент заподіяння.
Після отримання вказаної травми потерпілий ОСОБА_8 пішов до свого сусіда, який викликав працівників поліції та швидкої медичної допомоги.
В апеляційній скарзі (з доповненнями) прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 просить змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно вирішено питання щодо речового доказу кухонного ножа, який, відповідно до вимог ст.100 КПК України має бути конфіскований, а не знищений як зазначив в резолютивній частині оскаржуваного вироку суд першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції не прийнято рішення щодо відмови потерпілого ОСОБА_8 від поданого ним цивільного позову.

В оскаржуваному рішенні будь-які відомості про початок строку відбування покарання з посиланням на ст.165 КВК України з огляду на застосування відносно ОСОБА_9 положень ст.75 КК України не зазначено.

Під час судового засідання в суді першої інстанції окрім інших відомостей досліджено та долучено до матеріалів справи довідку про судимість ОСОБА_9 зі змісту даного документу слідує те, що остання взагалі до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась. Разом з цим, суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного вироку при вирішення питання про міру та розмір покарання зазначив, що ОСОБА_9 в силу ст.89 КК України раніше не судима, що фактично не відповідає дійсності.

Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі (з доповненнями) просив їх задовольнити; обвинувачену ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_8 , які не заперечували проти апеляційної скарги (з доповненнями), перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (з доповненнями) прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України майно, яке підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегло на собі його сліди, конфіскується, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі дане майно повертається власнику (законному володільцю).

Відповідно до ч.1 ст.96-1 Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилучені за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Із системного аналізу вказаних вище норм випливає, що знаряддям скоєння злочину є лише ті предмети, що були використані для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Також аналогічну позицію висвітлено у постановах Верховного Суду від 24.11.2020 року у справах №153/112/20 та №748/1457/19 від 02.06.2020 року, згідно положень чт.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковими для усіх суб`єктів правозастосовної діяльності.

Як вбачається із фактичним обставин кримінального провадження визнано судом першої інстанції доведеним, тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 були спричинені саме за допомогою кухонного ножа, який використовувався у побуті як самим потерпілим так і обвинуваченою, проте суд в резолютивній частині оскаржуваного вироку прийняв рішення щодо знищення вищевказаного ножа, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, рішення про цивільний позов.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на стадії судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Незважаючи на те, що 05.04.2021 року сторони кримінального провадження узгодили між собою питання майнового характеру, які виникли внаслідок вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, та подання потерпілим заяви про відмову від позову, рішення судом першої інстанції про закриття провадження не ухвалено, про що свідчить резолютивна частина оскаржуваного вироку.

Положеннями ч.1 ст.165 КПК України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції будь-які відомості про початок строку відбування покарання з посиланням на вимоги ст.165 КВК України з огляду на застосування відносно останнього положень ст.75 КК України не зазначив.

Крім того, під час судового розгляду окрім інших відомостей, долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено довідку про судимість ОСОБА_9 , зі змісту, якої вбачається, що остання до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, проте суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного вироку при вирішення питання міри покарання останній, вказав, що вона в силу ст.89 КК України раніше не судима, що фактично не відповідає дійсно, а тому дане посилання суду слід виключити.

Враховуючи вище наведені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги (з доповненнями) прокурора законними та обґрунтованими, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 слід змінити.

Керуючись ст.ст.100, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу (з доповненнями) прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України змінити.

Речовий доказ кухонний ніж конфіскувати.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_8 від поданого ним цивільного позову, пред`явленого до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином провадження у справі в цій частині закрити.

Іспитовий строк ОСОБА_9 обчислювати з дати проголошення даного вироку.
Виключити з мотивувальної частини зазначеного вироку посилання на те, що ОСОБА_9 в силу ст.89 КК України раніше не судима.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4