Провадження №11-сс/801/435/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.06.2021 за №0000271, якоюзадоволено клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
-02.06.2005 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком в 1 рік.,
-03.04.2008 Калинівським районним судом Вінницької області за ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком в 1 рік.,
-20.11.2008 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком в1 рік.,
-24.02.2009 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці з конфіскацією майна,
-10.02.2015 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців,
-25.07.2016 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки,
-25.09.2019 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком в 2 роки,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену судимість за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 25.09.2019 року діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , опираючись на дії один одного, маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства та корисливі мотив і мету, 01.06.2021 приблизно о 22:30 год. помітили невідомого, яким являється ОСОБА_12 , який проходив поблизу будинку АДРЕСА_2 .
Реалізовуючи вищевказаний спільний умисел, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 наздогнали ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_7 , висунув вимогу ОСОБА_12 добровільно видати кошти, інакше йому буде спричинено тілесні ушкодження, після чого обійшов ОСОБА_12 з-заду та почав утримувати останнього. В подальшому ОСОБА_11 , застосовуючи до ОСОБА_12 , насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в ділянку грудей, внаслідок чого той упав на землю. Після цього ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , відібрали у ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 100 гривень та мобільний телефон «Huawei» моделі «Y5» вартістю 3000 грн. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . зникли з місця події.
Внаслідок таких їх спільних дій ОСОБА_12 заподіяно матеріальної шкоди на суму 3 100 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Слідчий вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст.177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року Клопотання старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Встановлено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 10-50 год. 02.06.2021 р. до 10-50 год. 31.07.2021 р.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2021 скасувати.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, безпідставним. Відповідно до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розгляд матеріалів кримінального провадження здійснював слідчий Вишенського відділення Вінницького відділу поліції ОСОБА_9 , а фактично підписав клопотання слідчий відділення поліції №1 ВРУ ОСОБА_9 також доказів звернення потерпілого ОСОБА_13 з відповідною заявою в органи поліції відсутні. Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а відомості до ЄРДР внесені 02.06.2021 о 09:30 годині за ч.2 ст.186 КК України. Також слідчим суддею належним чином не було перевірено заперечення ОСОБА_7 щодо місця його затримання, також відомості про наявність очевидців, які вказують на ОСОБА_14 , як особу, що вчинила злочин, відсутні. У клопотанні відсутні посилання на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків зазначених у клопотанні. Слідчим суддею не було встановлено, якими доказами доводяться обставини, які б свідчили про обґрунтованість підозри, не встановлено підстав для існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також слідчий суддя не пересвідчився в недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_15 , яку також просив повністю задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав в повному обсязі і також просив її задовольнити, посилаючись на викладенні в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Зазначив, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо назви слідчого органу було допущено описку, а в протоколі затримання ОСОБА_7 було зазначено попередню кваліфікацію за ч.2 ст.187 КК України.
Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Також на час розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімками; протоколом огляду місця події від 02.06.2021.; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; та іншими матеріалами провадження.

Разом з тим при обрані вказаного запобіжного заходу слідчим суддею також було враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, неодружений, не працює; враховував слідчий суддя також матеріальний стан, стан здоров`я останнього та інші обставини.
Слідчий суддя вважав, що в судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п.1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинив умисний корисливий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, не має постійного місця роботи та доходу, а тому у слідчий суддя вважав, що перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
А тому з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, є особою раніше неодноразово судимою, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про схильність ОСОБА_7 до вчинення злочинів.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, вчинення умисного корисливого тяжкого злочину, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, а також даними про особу підозрюваного,який є особою раніше неодноразово судимою за вчинення аналогічних злочинів, за які він відбував реальну міру покарання та за які його суд на підставі ст.75 КК України уже звільняв від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вчинив інкримінований йому злочин під час іспитового терміну, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені слідчим суддею обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами захисника підозрюваного, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_17 виняткового запобіжного заходу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Таким чином на думку колегії суддів, доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
При цьому наявність в останнього постійного місця проживання на території Вінницької області, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного положенням ст.176 КПК України, оскільки вказане не має такого ступеню довіри, що може бути враховане судом, як таке, що має запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є таким, що спростовує встановлені судом ризики.
Також апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах клопотання слідчого відомостей про наявність очевидців, які вказують на ОСОБА_14 , як особу, що вчинила злочин, оскільки, як було встановлено в ході апеляційного розгляду, в матеріалах судового провадження наявна копія пояснень одного з підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 від 02.06.2021, в яких він безпосередньо вказав про причетність як його, так і ОСОБА_14 до інкримінованого їм злочину за ч.2 ст.186 КК України (а.п.20).
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_14 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначене в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 від 03.06.2021 найменування органу досудового слідства, є технічною помилкою, яку було допущену при складанні вказаного клопотання.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та підозрюваного, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, обставини провадження та даних про особу підозрюваного.
Крім того ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення останньому розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинене із застосуванням насильства, що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги підозрюваного викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4