ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2129/21 Справа № 206/2398/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
особи стосовно якої вирішується
питання про продовження примусових
заходів медичного характеру (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року про продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом було задоволено. Продовжено ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, строком до 6 (шести) місяців.
Рішення суду обґрунтовано тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру №111 від 03.06.2021 стосовно ОСОБА_8 вказано, що за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_8 без видимої динаміки: залишається емоційна нестійкість, вразливість, розгальмованість потягів, зухвале поводження з оточуючими, перевага конкретно-ситуаційного рівня мислення над категоріальним, формальна оцінка свого стану та скоєного, поверхневе усвідомлення тяжкості останнього, що обумовлює необхідність продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом.

- захисник не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 та відмовити в задоволенні заяви представника Комунального підприємства Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради лікарю-психіатру ОСОБА_9 в задоволенні його заяви від 04.06.2021 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що зазначена ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська поспішною, помилковою, прийнятою з порушення норм процесуального і матеріального права, та таку, що підлягає скасуванню з наступних обставин.
Вказує на те, що в судовому засіданні лікарь-психіатр ОСОБА_9 заявив, що висновок комісії лікарів-психіатрів не підтверджується клінічною картиною і історією хвороби ОСОБА_8 , який на його думку достатньо лікується, його поведінка адекватна, спокійна і він більше року знаходиться у відділенні з посиленим наглядом, суспільної небезпеки не зумовлює, може бути переведений до відділення із звичайним наглядом. Тобто, лікарь-психіатр ОСОБА_9 в судовому засіданні не підтвердив висновок комісії лікарів-психіатрів, на який посилався суд, і фактично відмовився від своєї заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За положеннями частини першої статті 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно наданих матеріалів, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 111 від 03 червня 2021 року, вирішив, що в даному випадку необхідно продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, та змінених ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2020 року на примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, продовжено ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, строк до 6 (шести) місяців.
Такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи, і узгоджується з вказаними вище вимогами закону.
Перевіривши надані матеріали, зокрема висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 111 від 03 червня 2021 року, заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження докази недоцільності продовження раніше призначеного ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру, на що є посилання в поданій апеляційній скарзі.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_8 госпіталізовано до психіатричного закладу із звичайним наглядом, як особу, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, та яка страждає на хронічне психічне захворювання.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. На підставі заяви представника медичної установи, до якої додано висновок комісії лікарів психіатрів №84 від 29 січня 2020 року було зазначено про те, що ОСОБА_8 подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує, тому ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2020 року переведено ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_8 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного розладу особистості складного генезу, значним інтелектуально мнестичним зниженням, емоційно вольовими порушеннями і параноїдними включеннями. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляє хворого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом, оскільки він представляє підвищену небезпеку для суспільства. За період знаходження у лікарні психічний стан зумовлювали прояви емоційної лабільності з неадекватно підвищеним фоном настрою, який змінювався дратівливістю, нестриманістю, озлобленістю, що супроводжувалося розгальмованістю потягів; когнітивними порушеннями з нейстійкістю, розсіяностю уваги, зниженими інтелектуально мнестичними функціями, порушенням продуктивності розумової діяльності з неспроможністю оцінювати наслідки своєї поведінки, маячними ідеями збитку на адресу потерпілого, грубими порушеннями критичних здібностей. Періодично ігнорував вимоги розпорядку відділення, вступав в суперечки з медперсоналом, не дотримувався дистанції, зневажливо ставився до зауважень на його адресу. Легковажно ставився до вживання психоактивних речовин. Проявляв агресію до інших пацієнтів.
Тож, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від №111 від 03 червня 2021 року за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_8 без позитивної динаміки, емоційні прояви залишаються неврівноваженими, нестійкими, ставлення до скоєного та його наслідків поверхневе, що не виключає його соціальної небезпеки для себе та оточуючих, а тому комісія лікарів прийшла до висновку, що останньому доцільно продовжити примусові заходи медичного характеру.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то вони, на думку апеляційного суду, не заслуговують уваги, оскільки вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи спростовували або викликали сумніви у правильності висновків суду першої інстанції, а тому апеляційним судом не приймаються до уваги.
Посилання захисника на наказ МОЗ України № 992 від 31.08.2017 року, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу зокрема питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. Отже, в даному випадку до повноважень суду апеляційної інстанції не належить вибір медичного закладу в якому особа повинна перебувати під час продовження примусових заходів медичного характеру. Колегія суддів вважає, що вказані обставини ніяким чином не вплинули на правильність висновків суду першої інстанції.
Інших доказів, які б викликали сумнів у правильності висновків суду першої інстанції, суду не надано.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі та доводів, наведених адвокатом та його підзахисним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4