Справа № 369/2885/21
Провадження №1-кс/369/635/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 , підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, -

ВСТАНОВИЛА:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0000990 від 22 серпня 2020 року.
У поданій скарзі адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов`язати уповноваженого прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000990 від 22 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у найкоротший строк вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1, ч.ч. 4, 6 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та прийняти процесуальне рішення у відповідності до ст. 110 КПК України, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 174 та ст. 203 КПК України, про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала зазначає, що слідчим відділом Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000990, за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2020 року, по факту конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з працівниками ТОВ Група Прайм.
30 грудня 2020 року слідчим ОСОБА_7 за погодженням з прокурором місцевої прокуратури Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України по вказаному кримінальному провадженню.
Станом на 01 березня 2021 року по матеріалам досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000990, закінчився строк досудового розслідування, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.
01 березня 2021 року адвокатом ОСОБА_3 на ім`я процесуального керівника - прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 було подано клопотання про закриття кримінального провадження та надання належним чином завіреної копії відповідної постанови.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , скаржники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали, просили задовольнити.
У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що прокурор не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без їх участі.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000990, за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2020 року, по факту конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з працівниками ТОВ Група Прайм.
01 березня 2021 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подав до Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області клопотання про закриття кримінального провадження №0000990 від 22 серпня 2020 року та надання належним чином завіреної копії відповідної постанови.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно з статтею 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Крім того, «основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою» («Коем проти Бельгії» (22.06.2000), 102).
Так, єдиним критерієм, який дозволяє визначити, які дії чи бездіяльність органу дізнання, слідчого, прокурора, які рішення цих органів та осіб можуть бути оскаржені до суду та хто саме має право на таке оскарження, є обмеженням конституційних прав і свобод громадян або створення перепон для доступу до правосуддя.
Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 9 ч. 5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження здійснюється шляхом судового контрою у відповідності до положень ст. 7 КПК України.
Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
«Національний орган», визначений у статті 13, не обов`язково має бути судовим органом, але якщо ні, то його повноваження та гарантії, які він надає, є значущими у визначенні ефективності засобу захисту … навіть припускаючи, що прокурор є незалежним, цей засіб не міг забезпечити заявнику допомогу» (Рішення по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 12 лютого 2007 року, п. 80).
«Метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді» (Рішення по справі « Кудла проти Польщі » ( Kudla v. Poland) від 26 жовтня 2000).
Стаття 13 гарантує наявність в національному праві правових засобів, захищаючих переважно права і свободи, викладені в Конвенції. Тому й вимагається, наявність правового засобу, який дозволяє компетентному національному органу з`ясувати зміст претензії, заснованої на Конвенції» (Рішення по справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey) від 18 грудня 1996 року, п. 95).
Так, відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора постановляється ухвала, яка за результатами розгляду може бути про: скасування рішення прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити в задоволенні.
Проте, слідчий суддя самостійно не може прийняти таке рішення, яке має бути прийняте слідчим чи прокурором на виконання ухвали, прийнятої за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.
На момент розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не розглянуто в порядку ст. 220 КПК України, тому скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 303-309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати компетентну особу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 від 01 березня 2021 року, який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000990 від 22 серпня 2020 року у порядку статті 220 КПК України.
У задоволені інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1