Провадження № 1-кп/643/406/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 Московський районний міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004958 від 11.09.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2019, приблизно о 18:00 годині ОСОБА_4 знаходилася біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачила, раніше незнайомого їй ОСОБА_6 , який сидів на лавочці біля першого під`їзду зазначеного будинку, та підійшла до нього, сіла на лавочку поруч з ОСОБА_6 , та намагалася завести розмову. В подальшому, ОСОБА_6 встав з лавочки та пішов геть. ОСОБА_4 побачила, що ОСОБА_6 забув на лавочці свій мобільний телефон Samsung A10. Тоді, ОСОБА_4 , усвідомлюючи що ОСОБА_6 є власником вказаного мобільного телефону, розуміючи, що зазначений мобільний телефон не вибув з володіння ОСОБА_6 , а лише опинився без нагляду у неналежному місці, оскільки був забутий ОСОБА_6 і він може за ним повернутися та поновити контроль за своїм телефоном, діючи за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон Samsung A10, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №20336 від 30.09.2019 в сумі 3453 гривні 12 копійок, який лежав на лавочці. В подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном зникла з місця скоєння кримінального правопорушення, направившись додому. За декілька хвилин, ОСОБА_6 , усвідомивши відсутність свого мобільно телефону, повернувся до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , однак не виявив свого телефону на лавочці. Тоді, ОСОБА_6 , дізнавшись що ОСОБА_4 проживає у цьому ж під`їзді на третьому поверсі, став гукати останню, на що вона виглянула у вікно, однак на прохання ОСОБА_6 повернути його мобільний телефон, ОСОБА_4 відмовилась. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно викрала і привласнила мобільний телефон ОСОБА_6 , в подальшому розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 3453 гривні 12 копійок.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України не визнала та показала, що у серпні 2019року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 18-00год. вона знаходилась біля будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає, сиділа на лавочці біля першого під`їзду, неподалік, на другій лавочці сидів раніше незнайомий потерпілий із чоловіком. Через деякий час вона пішла до кіоску, коли повернулась до під`їзду, потерпілого вже не було, а на лавочці, на якій він сидів лежав мобільний телефон Samsung. Приблизно хвилин 20 вона знаходилась біля під`їзду, очікувала ОСОБА_7 , з яким проживає спільно без реєстрації шлюбу та оскільки потерпілий не повернувся за телефоном, вона взяла цей телефон собі та пішла додому. Через деякий час, з вулиці почула чоловічий крик: «третій поверх, поверни телефон». Вона виглянула у вікно та побачила потерпілого із чоловіком та ОСОБА_7 , який повертався додому. Коли вона вийшла на вулицю, щоб віддати потерпілому телефон, він почав висловлюватись на її адресу нецензурною лайкою, ображав брудними словами, це її образило, і вона не віддала телефон та пішла додому. Приблизно через два тижня на її прохання ОСОБА_7 заклав телефон у ломбард. Отримані гроші за телефон вона витратила на ліки для дитини та на їжу.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, неодноразово протягом усього судового розгляду належним чином у порядку ст.135 КПК України повідомлявся про час і місце проведення судових засідань. Більш того, від потерпілого надійшла заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності, в якій крім того зазначив, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 він не має.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 27.03.2018 (справа 591/3923/16-к, провадження 51-424км18) роз`яснює, що в силу статей 56, 58 КПК давати пояснення є правом потерпілої сторони, здійснення судового провадження без участі такої сторони не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в точному розумінні ст. 412 вказаного Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом вживались усі необхідні заходи щодо забезпечення реалізації права потерпілого взяти участь у судових засіданнях, проте потерпілий вказаним правом скористатися не забажав.
Враховуючи викладене, роз`яснення Верховного Суду, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілого.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, її вина підтверджується належними, допустимими та достовірними письмовими доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні, а саме:
- заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2019року потерпілого ОСОБА_6 та доданими до неї документами на мобільний телефон Samsung A10;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2019 та довідкою до протоколу від 11.09.2019, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб для впізнання, впізнав особу під №1 ОСОБА_4 , як особу яка 19.08.2019 у вечірній час знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 підсаджувалась до нього на лавочку та намагалась завести бесіду;

- повідомленням ПТ «Найкращій ломбард» ОСОБА_8 і компанія» від 05.09.2019, відповідно до якого ОСОБА_7 заклав 25.08.2019 у ломбард мобільний телефон Samsung A10;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 20336 від 30.09.2019, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону Samsung A10 складає 3453,12грн.

Від допиту заявленого свідка ОСОБА_9 прокурор відмовився.
Доводи обвинуваченої про те, що вона не мала наміру викрадати мобільний телефон та хотіла повернути його власнику, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.
На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.
Встановлені у кримінальному провадженні обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 бачила потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавочці біля першого під`їзду за адресою: АДРЕСА_2 , який згодом пішов. ОСОБА_4 побачивши телефон на лавочці, одразу визначила, що він належить раніше їй незнайомому потерпілому ОСОБА_6 і останній невдовзі може повернутися чи поновити контроль за своїм телефоном, що унеможливить володіння ним, а тому таємно викрала телефон і з місця події зникла. У подальшому свідомо проігнорувала прохання потерпілого повернути телефон та розпорядилась ним на власний розсуд, що вказує на те, що обвинувачена усвідомлювала, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачала спричинення майнової шкоди і бажала спричинити таку шкоду, тобто діяла з прямим умислом на заволодіння чужим майном.
Таким чином, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок.

У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 не заміжня, має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не має зареєстрованого місця проживання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, дані, які характеризують її особу вказані вище, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують її покарання, ставлення її до скоєного, приходить до висновку про призначення їй покарання в межах санкції статті інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 180 /сто вісімдесят/ годин.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи №20336 від 30.09.2019року у розмірі 314,00грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1