Справа № 161/8467/21
Провадження № 1-кп/161/782/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 19.03.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Омеляна Рівненського району Рівненської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 16.02.2021 близько 16.00год., у житловому будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи кримінальну протиправність своїй дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, кулаками обох рук наніс ОСОБА_5 не менше трьох ударів в обличчя та голову, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани на верхній губі дещо справа, синця навколо лівого ока, ранки біля зовнішнього кута лівого ока та на передній поверхні лівої вушної раковини.
Згідно з висновком судово-медичного експерта №102 від 19.02.2021 тілесні ушкодження у вигляді рани на верхній губі дещо справа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для її загоєння необхідний час більше шести діб; синець навколо лівого ока, ранки біля зовнішнього кута лівого ока та на передній поверхні лівої вушної раковини відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, визнав частково, а фактично не визнав та показав, що 16.02.2021 він зайшов у хату до сина потерпілого, разом вживали алкогольні напої. Через півгодини прийшов потерпілий ОСОБА_5 , почав його шарпати, після чого вони впали на підлогу. Умисно не наносив удари потерпілому, можливо випадково зачепив його та наніс удари, лежачи на підлозі. Після цих подій потерпілий вийшов із кімнати та повернувшись стріляв в нього із рушниці.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, підтвердив факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та показав, що приїхавши додому, він зайшов до будинку, де побачив, що його син із обвинуваченим ОСОБА_3 розпивають алкогольні напої, у зв`язку із чим наказав, щоб вони розійшлися. Його син ОСОБА_7 відразу залишив будинок. Обвинувачений не реагував на його слова, почав конфліктувати, вживав нецензурну лайку. Після цього, між ними виникла шарпанина, в ході якої обвинувачений ОСОБА_8 умисно наніс йому кулаком правої руки один удар в ділянку губ, другий удар в ділянку лівої скроні та ще один удар в ділянку грудної клітки. Від отриманих ударів у нього почала йти кров із губи та ротової порожнини. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду.
Потерпілий як під час досудового розслідування, зокрема і при проведенні слідчого експерименту 05.04.2021, так і в суді послідовно розповів про обставини вчиненого щодо нього кримінального проступку та пояснював, що дійсно обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв тілесні ушкодження, при цьому при слідчому експерименті чітко відтворив механізм та локалізацію нанесення ударів.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив про те, що дійсно того дня він був вдома, до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_8 , приніс пляшку горілки, яку вони розпивали. В подальшому приїхав його батько ОСОБА_10 , почав виганяти ОСОБА_11 із будинку. Свідок відразу вийшов на вулицю, а повертаючись почув постріл, після якого він забіг до будинку та побачив батька, який був побитий, у нього була розбита губа, гематома на лівому оці.
Показання вказаних потерпілого та свідка є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.
Відповідно до висновків експертів №102 від 19.02.2021 та №267 від 22.04.2021 у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у виді синця навколо лівого ока, ранки біля зовнішнього кута лівого ока та на передній поверхні лівої вушної раковини, рани на верхній губі дещо справа. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо за обставин та в час вказаних підекспертним та в постанові, за ступенем тяжкості рана на верхній губі відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для її загоєння необхідний час більше 6 діб, решта ушкоджень за ступенем тяжкості відносять до легких тілесних ушкоджень. Виникнення вищевказаних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту малоймовірно.
Висновки судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень є науково-обґрунтованими та піддавати їх сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі вмотивовані підстави і стороною захисту.
Суд звертає увагу, що строк, який необхідний для загоєння тілесних ушкоджень згідно висновків експертиз, не вказує про те, що потерпілий повинен перебувати в закладі охорони здоров`я на лікуванні.
Твердження сторони захисту про те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження і за інших обставин, суд визнає неспроможними, оскільки будь-яких підтверджуючих даних про це матеріали справи не містять, а конкретні обставини справи не дають підстав прийти до такого висновку.
Така стратегія захисту, яка висунена зі сторони обвинуваченого, на думку суду, є нічим іншим, як способом уникнення кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, не зазначені такі обставини і в обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілого, який щодо призначення покарання поклався на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді арешту, який необхідно відбувати реально, суд не вбачає, а виправні роботи суд позбавлений можливості призначити, оскільки обвинувачений офіційно не працює.
Відсутні в суду підстави для призначення покарання у виді громадських робіт або обмеження волі, з огляду на особу обвинуваченого та стан його здоров`я.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий