Справа № 740/3704/20
Провадження № 1-кп/740/137/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шняківка Ніжинського району Чернігівської області, який має повну загальну середню освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

19 липня 2020 року близько 08-50 год. ОСОБА_4 , керуючи усупереч вимогам пп. «а» «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), згідно з якими водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі Міністерства внутрішніх справ України, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака, та пп. «а» п. 2.1 ПДР, за яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у стані алкогольного сп`яніння моторолером марки Honda Dio, рама № НОМЕР_1 , без номерного знака, який не зареєстрований в уповноваженому органі Міністерства внутрішніх справ України, та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії А1, рухаючись вулицею Шевченка у м. Ніжині в напрямку площі ім. І. Франка поблизу будинку № 26, на порушення вимог п. 12.3 ПДР (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля марки ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що здійснював стоянку біля правового краю відповідної проїзної частини, у результаті чого допустив наїзд на вказаний транспортний засіб, внаслідок чого пасажир моторолера марки Honda Dio, рама № НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів середньої третини великогомілкової кістки та верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, саден обличчя справа, які згідно з висновком експерта відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, каявся у скоєному, просив суворо не карати, обмежившись умовним терміном або виправними роботами. Обвинувачений погодився зі всіма установленими досудовим розслідуванням обставинами та показав, що дійсно в момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Посвідчення водія в нього немає і його він не отримував, з ПДР ознайомлений і йому відомо про заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Показав, що працює неофіційно, стосовно стабільного доходу, то двічі на рік отримує дохід від передання майна (паю) в оренду. Він відшкодував потерпілому витрати на лікування, для себе зробив висновки стосовно скоєного, обіцяв у подальшому не допускати правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання.

У справі на а. с. 23 міститься заява ОСОБА_5 від 24 серпня 2020 року, адресована прокурору ОСОБА_3 , в якій він повідомив, що йому відшкодовані витрати на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі, він примирився з ОСОБА_4 і не має до нього будь-яких претензій.

На підставі ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд визнав за можливе проводити судовий розгляд кримінального провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_5 .

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які не оспорюються обвинуваченим.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КК України п орушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд ураховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він має повну загальну середню освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу вимог ст. 89 КК України є таким, що не судимий.

Разом з цим суд ураховує відомості досудової доповіді органу пробації, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінено як високий; виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Проведення індивідуально-профілактичної роботи можливо лише в умовах цілодобового нагляду.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у межах, установлених у санкції вказаної статті, у виді арешту строком на два місяці.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1 307,60 грн відповідно до ст. 124 КПК України.

Матеріальні збитки у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2020 року.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 100, 124, 174, 349, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведення експертизи 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на відповідальному зберіганні у володільця ОСОБА_6 , залишити в його користуванні;

- моторолер марки Honda Dio, рама номер НОМЕР_3 , який перебуває на майданчику зберігання транспортних засобів Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (м. Ніжин, вул. Московська, 22), - повернути власнику ОСОБА_4 .

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2020 року, на: моторолер марки Honda Dio, рама номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 ; автомобіль марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , яким володіє та користується ОСОБА_6 , - скасувати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1