Справа №463/549/21
Провадження №1-кс/463/607/21
У Х В А Л А

05 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 22 грудня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001497 від 8 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Просить скасувати вказану постанову, зобов`язати слідчого ОСОБА_4 вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, допитати в статусі потерпілого. Крім того, просить поновити строк на звернення зі скаргою.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в даному кримінальному провадженні вважає себе потерпілою так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення їй спричинено майнову та моральну шкоду. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати її особою, якій не завдано шкоди.

Судові засідання 22, 25 січня 2021 року, 10 лютого 2021 року не відбулись у зв`язку з неявкою в такі особи, яка подала скаргу.

В судовому засіданні 5 березня 2021 року скаржник скаргу підтримала з мотивів викладених в ній просила її задовольнити.

Слідчий або інший представник органу досудового розслідування в жодне з сужових засідань не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце їх проведення, про причини неявки не повідомив, заперечень на скаргу не подав.

За таких обставин, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування, прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 22 грудня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001497 від 8 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення скаржнику шкоди.

В оскаржуваній постанові слідчий вказує, що на момент її висунення відсутні достатні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні.

З матеріалів скарги вбачається, що до заяви про злочин ОСОБА_3 було долучено висновок судово-медичної експертизи № 888, з якого вбачається, що ОСОБА_3 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Оскаржувана постанова не містить відомостей, чому слідчий не приймає до уваги доводи наявності в заявника тілесних ушкоджень, хоча кримінальне провадження відкрито за ст. 125 КК України та заявником подано з заяво про злочин докази спричинення їй тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя звертає увагу, що процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого, однак чинна норма ст. 55 КПК України не наділяє слідчого правом, а не обов`язком, визнання особи потерпілою. Слідчий у відповідності до положень ч. 5 ст. 55 КПК України тільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що особі не заподіяно шкоду може відмовити у визнанні особи потерпілою. Однак оскаржувана постанова не містить будь-яких відомостей, які б свідчили на підставі яких конкретно очевидних та достатніх підстав слідчий прийшов до висновку про не заподіяння скаржнику шкоди.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги відсутність на день розгляду скарги даних про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 22 грудня 2020 року слід скасувати як передчасну та зобов`язати його повторно розглянути питання залучення ОСОБА_3 потерпілою у зазначеному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.
Згідно з положеннями глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Таким чином, з огляду на вказані норми закону вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допитати ОСОБА_3 в статусі потерпілого до задоволення не підлягають.
Крім того, в силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. Після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються. Окрім цього, скаржником не надано доказів, що вона зверталась до слідчого з відповідним клопотання про здійснення її допиту в якості потерпілої та їй в цьому було відмолено.

Щодо строку на звернення зі скаргою, то такий не пропущено, оскільки з трекінгу поштових відправлень вбачається, що скаржником отримано оскаржувану постанову 14 січня 2021 року, скарга у відділення поштового зв`язку передана 19 січня 2021 року, про свідчить відповідний штамп поштового відділення на конверті про надіслання, тобто в межах десяти денного строку на оскарження, визначеного ст.. 304 КПК України, на адресу суду скарга надійшла 20 січня 2021 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 22 грудня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001497 від 8 грудня 2020 року.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , або іншого слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, повторно розглянути питання визнання ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001497 від 8 грудня 2020 року.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1